УХВАЛА

05 грудня 2024 року 
м. Київ

справа № 200/2968/24
адміністративне провадження № К/990/44992/24 
Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Губської О.А., перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Плужник Максим Валерійович, на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 08 липня 2024 року та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 23 жовтня 2024 року у справі № 200/2968/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до  Головного управління морально-психологічного забезпечення Збройних Сил України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Фінансове управління Генерального штабу Збройних Сил України про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,
в с т а н о в и в:
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом Головного управління морально-психологічного забезпечення Збройних Сил України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Фінансове управління Генерального штабу Збройних Сил України, у якому просило:
визнати протиправними дії Головного управління морально психологічного забезпечення Збройних Сил України щодо відмови у здійсненні перерахунку та виплати позивачу розміру складових грошового забезпечення (посадового окладу, окладу за військовим званням, відсоткової надбавки за вислугу років, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премії), шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня календарного року, а саме: встановленого  Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» від 03.11.2022 року № 2710-ІХ  станом на 01.01.2023 року, на відповідний тарифний коефіцієнт, починаючи з 12.07.2023 року, з урахуванням виплачених сум;
зобов`язати Головне управління морально-психологічного забезпечення Збройних Сил України здійснити перерахунок та виплату позивачу розміру складових грошового забезпечення (посадового окладу за посадою «офіцер відділу по роботі з сім`ями управління соціального супроводу Головного управління морально-психологічного забезпечення Збройних Сил України», окладу за військовим званням «підполковник», відсоткової надбавки за вислугу років (35% посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням), щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, а саме: надбавки за особливості проходження служби (65 відсотків від посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років) та премії (390% посадового окладу)), шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня календарного року, а саме: встановленого  Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» від 03.11.2022 року № 2710-ІХ  станом на 01.01.2023 року, на відповідний тарифний коефіцієнт, за період з 12.07.2023 року по 21.04.2024 року;
зобов`язати Головне управління морально-психологічного забезпечення Збройних Сил України здійснити перерахунок та виплату позивачу розміру складових грошового забезпечення (посадового окладу за посадою «начальник відділу моніторингу дотримання прав військовослужбовців та гендерної інтеграції управління соціального супроводу Головного управління морально-психологічного забезпечення Збройних Сил України», окладу за військовим званням «підполковник», відсоткової надбавки за вислугу років (35% посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням), щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, а саме: надбавки за особливості проходження служби (65 відсотків від посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років) та премії (390% посадового окладу)), шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня календарного року, а саме: встановленого  Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» від 03.11.2022 року № 2710-ІХ  станом на 01.01.2023 року, на відповідний тарифний коефіцієнт, починаючи з 22.04.2024 року, з урахуванням виплачених сум;
зобов`язати Головне управління морально-психологічного забезпечення Збройних Сил України встановити позивачу щомісячний розмір грошового забезпечення, починаючи з 22.04.2024 року, з урахуванням наступних складових: посадовий оклад  12670,00 грн., оклад за військовим званням  2150,00 грн., надбавка за вислугу років  5187,00 грн., надбавка за особливості проходження служби  13004,55 грн., премія  49413,00 грн., та виплатити різницю між нарахованим та фактично виплаченим розміром грошового забезпечення, починаючи з 22.04.2024 року, з урахуванням виплачених сум.
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 08 липня 2024 року, залишеним без змін постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 23 жовтня 2024 року у задоволенні позову було відмовлено.
Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, представник позивача звернувся із касаційною скаргою до Верховного Суду як суду касаційної інстанції в адміністративних справах відповідно до статті 327 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), подавши її 22 листопада 2024 року через підсистему «Електронний суд».
Відповідно до частини першої статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.
Дослідивши зміст касаційної скарги, Суд вважає за потрібне повернути її скаржнику з таких підстав.
Імперативними приписами частини четвертої статті 328 КАС України обумовлено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 351 цього Кодексу.
Згідно з пунктом четвертим частини другої статті 330 КАС України у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.
У разі подання касаційної скарги на судове рішення, зазначене у частинах другій і третій статті 328 цього Кодексу, в касаційній скарзі зазначається обґрунтування того, в чому полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень).
Системний аналіз наведених положень КАС України дає підстави для висновку, що при касаційному оскарженні судових рішень, зазначених у частині першій статті 328 КАС України, у касаційній скарзі обґрунтування неправильного застосування судом (судами) норм матеріального права чи порушення норм процесуального права має обов`язково наводитись у взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт частини четвертої статті 328 КАС України як на підставу для касаційного оскарження судового рішення.
Під час перевірки поданої касаційної скарги на предмет дотримання вимог статті 330 КАС України встановлено, що у ній не викладені підстави з посиланням на відповідний пункт частини четвертої статті 328 КАС України, для оскарження судових рішень в касаційному порядку.
В обґрунтування права на касаційне оскарження скаржник зазначає, про наявність виключних обставин, наведених у пункті 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.
Суд звертає увагу скаржника, що пункт 2 частини п`ятої статті 328 КАС України містить перелік виключних випадків, які допускають можливість касаційного перегляду судових рішень, ухвалених у справах незначної складності та/або таких, які розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження. Посилання на кожен з підпунктів пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України повинно бути належним чином обґрунтовано.
Водночас посилання на підпункти пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України не звільняє особу від обов`язку обґрунтування підстав касаційного оскарження у взаємозв`язку із посиланням на частину четверту статті 328 КАС України та не є достатнім для відкриття касаційного провадження у справі.
В загальному доводи та аргументи касаційної скарги зводяться до власного тлумачення норм матеріального права, переоцінки доказів, що виключає можливість їх перегляду з цих підстав судом касаційної інстанції, повноваження якого визначені  статтею 341 КАС України.
Суд касаційної інстанції позбавлений можливості самостійно визначати підстави касаційного оскарження. Цей обов`язок покладено на особу, яка оскаржує судові рішення, оскільки в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження (частина третя   статті 334 КАС України).
Враховуючи межі перегляду судом касаційної інстанції, визначені статтею 341 КАС України, суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
З урахуванням змін до КАС України, які набрали чинності 08 лютого 2020 року, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, а тому відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження унеможливлює її прийняття та відкриття касаційного провадження.
Згідно з пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.
З огляду на те, що скаржник не виклав передбачених КАС України обґрунтованих підстав для оскарження у касаційному порядку судових рішень, зазначених у частині 1 статті 328 КАС України, касаційну скаргу слід повернути особі, яка її подала, з огляду на вимоги пункту 4 частини п`ятої статті 332 КАС України.
На підставі вищенаведеного та керуючись положеннями статей 328, 330, 332, 359 КАС України,
у х в а л и в:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Плужник Максим Валерійович, на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 08 липня 2024 року та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 23 жовтня 2024 року у справі № 200/2968/24 повернути скаржнику.
Роз`яснити скаржнику, що повернення касаційної скарги не позбавляє його права повторного звернення до Верховного Суду.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не може бути оскаржена.

Суддя	О.А. Губська