Постанова
Іменем України
 
19 листопада 2024 року                                 
                                                
м. Київ 
 
провадження №33/824/5054/2024
 
Київський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Мазурик О. Ф.
 
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 
 
на постанову Святошинського районного суду м. Києва
 
в складі судді Поплавської О. В.
 
від 04 жовтня 2024 року
 
у справі 759/14670/24 Святошинського районного суду м. Києва
 
про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 126 КУпАП 
 
громадянина - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянство України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , 
                                      
                                     У С Т А Н О В И В:
 
07 липня 2024 року старшим сержантом поліції Стецюрою В. В. складено протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №101698 про те, що громадянин ОСОБА_1 , 07.07.2024, близько 13 год. 43 хв., на вул. Академіка Єфремова, 21, в м. Києві, керував транспортним засобом «HONDA», д.н.з. НОМЕР_1 , при цьому будучи особою, яка позбавлена права керування 07.11.2023 Святошинським районним судом м. Києва строком на 12 місяців, чим порушив вимоги п. 2.1а Правил дорожнього руху України (далі - ПДР). Правопорушення вчинено повторно протягом року. 11.04.2024 постанова серії БАД, за що відповідальність передбачена ч. 5 ст. 126 КУпАП.
 
До протоколу долучено картку обліку адміністративного правопорушення від 05.01.2023, з якого вбачається, що Святошинським районним судом м. Києва 07.11.2023 накладено стягнення за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Також долучено копію постанови Святошинського районного суду м. Києва від 07.11.2023 у справі №759/1889/23, якою накладено стягнення на ОСОБА_1 , у тому числі позбавлено права керувати транспортними засобами на строк 1 (один) рік. 
 
Також долучено картку обліку адміністративного правопорушення від 11.04.2024 з якого вбачається, що 11.04.2024 ОСОБА_1 керував транспортним засобом при цьому будучи особою, яка позбавлена права керування за що відносно останнього була винесена постанова поліції серії ВАБ.
 
Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 04 жовтня 2024року  ОСОБА_1 визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 40800,00 грн із позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 7 (сім) років без оплатного вилучення транспортного засобу. До призначеного стягнення у виді позбавлення права керувати транспортними засобами приєднано невідбуту частину такого стягнення, призначеного постановою Святошинського районного суду м. Києва від 07.11.2023 та визначено загальний строк позбавлення права керування транспортними засобами 7 (сім) років 4 (чотири) місяці 16 (шістнадцять) днів.
 
Не погоджуючись з вказаною постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилався на невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм процесуального та неправильним застосуванням норм матеріального права.
 
В обґрунтування апеляційної скарги вказував, що місцевий суд безпідставно залишив без розгляду його заяву про відвід, подану за день до судового засідання, у якому було ухвалено судове рішення. 
 
Зазначив, що наявний в матеріалах справи відеозапис, наданий суду, не відповідає положенням Інструкції про застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, затвердженої Наказом МВС України від 18.12.2018 №1026, оскільки не є безперервним, натомість є фрагментарним. 
 
Також акцентував увагу, що не керував транспортним засобом, його не зупиняли, а тому вимога щодо перевірки його документів була незаконного, як і всі подальші дії.
 
Зазначив, що суд не звернув увагу на той факт, що інспектор не забезпечив йому можливості реалізувати своє право на правову допомогу.
 
За вказаних обставин просив скасувати постанову Святошинського районного суду м. Києва від 04 жовтня 2024 рокувідносно ОСОБА_1 та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.
 
У судове засідання 12.11.2024 ОСОБА_1   не з`явився. 11.11.2024 надійшло клопотання від ОСОБА_1 про відкладення розгляду справи у зв`язку із хворобою, а також, що його було повідомлено про дату та час розгляду справи, однак без зазначення зали судового засідання та ПІБ судді.  
 
Не зважаючи на те, що до клопотання про відкладення розгляду справи не було долучено доказів на підтвердження поважності причини неявки до суду апеляційної інстанції, суд клопотання задовольнив та відклав розгляд справи на 19.11.2024. Крім того, у повідомленні про час та місце розгляду справи суд зазначив номер зали та ПІБ судді. Більше того, суд роз`яснив ОСОБА_1 щодо оприлюднення інформації про розгляд справи на офіційному веб-сайті Київського апеляційного суду, а також можливість уточнити інформації у приміщенні Київського апеляційного суду у відділі забезпечення розгляду звернень та надання інформації, чи в інформаційному стенді, що знаходиться у холі Київського апеляційного суду.
 
ОСОБА_1 не з`явився у судове засідання 19.11.2024 про яке був повідомлений своєчасно та належним чином (а. с. 47-48).
 
Згідно ч. 6 ст. 294 КУпАП, неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб. 
 
ОСОБА_1 подав клопотання про відкладення судового засідання, призначеного на 19.11.2024. Доказів на підтвердження поважності причини неявки в судове засідання 12.11.2024 не долучив. Саме по собі посилання на затяжну хворобу, без обґрунтування належними доказами, без долучення доказів поважної причини неявки в попереднє судове засідання не є поважною причиною неявки у судове засідання.  Крім того, як вбачається з матеріалів справи, дане клопотання як і інші документи, подані ОСОБА_1 сформовані ним особисто у системі «Електронний суд», що свідчить про обізнаність останнього функціоналу даної системи, в тому числі можливості використання підсистеми відеоконференцзв`язку за попередньо заявленим клопотанням. Однак клопотання про проведення судового засідання у режимі відеоконференцзв`язку від ОСОБА_1 не надходило.
 
У клопотанні про відкладення розгляду справи, ОСОБА_1 не зазначав доказів на підтвердження поважності причини його неявки судове засідання та не доводив обставин щодо необхідності його усних пояснень у судовому засіданні, та які саме обставини, що стосуються справи, можуть бути установлені судом, які не викладені ним письмово у апеляційній скарзі, за обставин коли явка в судове засідання апеляційного суду не є обов`язковою.
 
За наведених обставин, суд вважає що причини неявки ОСОБА_1 у судові засідання призначені на 12.11.2024 та 19.11.2024 є неповажними, та за вказаних обставин вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу ОСОБА_1 без участі останнього у судовому засіданні.
 
Апеляційний суд заслухав доповідь судді, вивчив та перевірив матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідив наявні у справі докази, перевірив доводи апеляційної скарги, викладені скаржником, приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.
 
Судом першої інстанції встановлено, що  ОСОБА_1 , повторно, будучи особою яка позбавлена права керування постановою Святошинського районного суду від 07.11.2023 та яку протягом року, а саме 11.04.2024, було піддано адміністративному стягненню за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП, 07.07.2024, приблизно о 12 год. 43 хв., в м. Києві, на вул. Єфремова, 21, керував автомобілем «HONDA», д.н.з. НОМЕР_1 , будучи особою яка не має права керування транспортним засобом, чим порушив п. 2.1.а ПДР.
 
Розглядаючи матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд першої інстанції дійшов висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП. Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5. ст. 126 КУпАП, повністю доведена належними та допустимими доказами у розумінні ст. 251 КУпАП а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №101698 від 07.07.2024, відеозаписом з нагрудної камери поліцейського, копією постанови Святошинського районного суду від 07.11.2023, постановою Київського апеляційного суду від 19.02.2024 якою залишено в силі постанову Святошинського районного суду м. Києва від 07.11.2023 такарткою обліку адміністративного правопорушення відповідно до якої ОСОБА_1 11.04.2024 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП та накладено штраф.
Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновком суду, з огляду на таке.
Відповідно до п. 2.1.а ПДР водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.
За приписами ч. 4 ст. 126 КУпАП керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортним засобом на строк від п`яти до семи років та з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого (ч. 5 ст. 126 КУпАП).
Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності із законом.
Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
З протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №101698 від 07.07.2024 вбачається, що громадянин ОСОБА_1 , 07.07.2024, близько 13 год. 43 хв., на вул. Академіка Єфремова, 21, в м. Києві, керував транспортним засобом «HONDA», д.н.з. НОМЕР_1 , при цьому будучи особою, яка позбавлена права керування 07.11.2023 Святошинськи районним судом м. Києва строком на 12 місяців, чим порушив вимоги п. 2.1а Правил дорожнього руху України (далі - ПДР). Правопорушення вчинено повторно протягом року. 11.04.2024 постанова серії БАД, за що відповідальність передбачена ч. 5 ст. 126 КУпАП. Постанова Підписана ОСОБА_1. У постанові ОСОБА_1 зазначив, що автомобілем не керував. Рішення суду про штраф за керування як позбавленим права керування немає. Поліцейські не представили доказів правомірності зупинки (а. с. 1).
 
З копії постанови Святошинського районного суду м. Києва від 07.11.2023 вбачається, що ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один рік). Вказане судове рішення залишено без змін постановою Київського апеляційного суду від 19.02.2024 (а. с. 4-14).
 
З картки обліку адміністративного правопорушення вбачається, що ОСОБА_1 11.04.2024 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП та накладено штраф, дане рішення оскаржується в суді справа №760/9613/24, та з відкритого доступу ЄДРСР вбачається, що дійсно за вказаним номером справи ОСОБА_1 оскаржується постанова БАД №032968 від 11.04.2024 (а. с. 1).
 
На перевірку таких доводів скаржника, апеляційний суд дослідив відео на DVD-диску, що міститься на аркуші справи 15.
З відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 був зупинений працівниками поліції в дворі будинку та з початку відеозапису знаходився за кермом автомобіля та жодним чином не заперечував факт керування транспортним засобом. Більше того на часових проміжках відеозапису 12:41:25, 12:41:25, 12:24:40 ОСОБА_1 зазначає, що їхав в будівельний магазин, пропустивши пішоходів, бачив що його намагаються зупинити працівники поліції, однак не зупинився одразу оскільки не бачив місця де можна зупинитись, тому став у паркувальному кармані біля будинку. Крім того, поліцейські роз`яснили підставу зупинки, а саме, що він керував автомобілем без заднього бампера. На відеозаписі видно, що у автомобіля «HONDA», д.н.з. НОМЕР_1 , відсутній задній бампер. 
Зазначені вище протокол серії ЕПР1 №101698 від 07.07.2024, відеозаписи з нагрудної камери поліцейських, картка обліку адміністративного правопорушення, копії постанов судів є доказами у розумінні ст. 251 КУпАП і такі докази зібрано уповноваженою особою у відповідності до положення статті 255 КУпАП.
 
Апеляційний суд, констатуючи факт зупинки ОСОБА_2 , вважає таку зупинку законною, з огляду на наступне.
 
Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який в подальшому продовжено і діє на даний час.
 
Відповідно до пункту 3 Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №64/2022, у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, а також вводитися тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб в межах та обсязі, що необхідні для забезпечення можливості запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану.
 
Згідно з п.п., 5, 6, 7 ч.1 ст. 8 Закону України Про правовий режим воєнного стану, в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан, військове командування разом із військовими адміністраціями (у разі їх утворення) можуть самостійно або із залученням органів виконавчої влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати в межах тимчасових обмежень конституційних прав і свобод людини і громадянина, а також прав і законних інтересів юридичних осіб, передбачених указом Президента України про введення воєнного стану, такі заходи правового режиму воєнного стану:
- запроваджувати у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, комендантську годину (заборону перебування у певний період доби на вулицях та в інших громадських місцях без спеціально виданих перепусток і посвідчень), а також встановлювати спеціальний режим світломаскування;
- встановлювати у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, особливий режим в`їзду і виїзду, обмежувати свободу пересування громадян, іноземців та осіб без громадянства, а також рух транспортних засобів;
- перевіряти у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, документи у осіб, а в разі потреби проводити огляд речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян, за винятком обмежень, встановлених Конституцією України.
Відповідно до ч. 4 ст. 8 Закону України «Про Національну поліцію» під час дії воєнного стану поліція діє згідно із призначенням та специфікою діяльності з урахуванням тих обмежень прав і свобод громадян, а також прав і законних інтересів юридичних осіб, що визначаються відповідно до Конституції України та Закону України «Про правовий режим воєнного стану».
Відповідно до п. 24 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань бере участь відповідно до повноважень у забезпеченні та здійсненні заходів правового режиму воєнного або надзвичайного стану, зони надзвичайної екологічної ситуації у разі їх введення на всій території України або в окремій місцевості.
 
З наведеного вбачається, що у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, а також вводитися тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб в межах та обсязі, що необхідні для забезпечення можливості запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану.
 
Крім того, слід зазначити, що з відеозапису вбачається, що поліцейські озвучили підстави на яких зупинили автомобіль під керуванням                ОСОБА_1 , а саме через відсутність заднього бампера на автомобілі, що забороняє його використання, і сам ОСОБА_1 визнав факт керування транспортним засобом без заднього бамперу, а тому вимога щодо перевірки документів була законною відносно останнього.  
 
З огляду на викладене факт зупинки транспортного засобу «HONDA», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 під час дії воєнного стану не свідчать про порушення прав останнього під час перевірки його документів та не є підставою вважати зупинку незаконною, а відтак і всі подальші дії поліцейських, зокрема щодо складання протоколу серії ЕПР1 №101698 від 07.07.2024.
Доводи ОСОБА_1 про те, що відеозапис з нагрудної камери поліцейського є не повним, не відповідають фактичним обставинам провадження, оскільки наявний в матеріалах справи відеозапис з нагрудної камери працівників поліціє є цілісним та в повній мірі відображає обставити зупинки водія ОСОБА_1 , які мали місце 07.07.2024 та є належним і допустимим доказом у справі. Працівниками поліції було роз`яснено про здійснення відеофіксації даної події (бодікамера 473826 на 12:46:45).
Ті обставини, що в протоколі не зазначено номер постанови за якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП від 11.04.2024, дійсно мають місце, однак сам факт складання постанови БАД №032968 від 11.04.2024 ОСОБА_1 не спростовував, а навпаки вказував, що оскаржує дану постанову у Солом`янському районному суду м. Києві.
Більше того, відповідно до картки обліку адміністративного правопорушення відповідно до якої ОСОБА_1 11.04.2024 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП та накладено штраф, дане рішення оскаржується в суді справа №760/9613/24, та з відкритого доступу ЄДРСР вбачається, що дійсно за вказаним номером справи ОСОБА_1 оскаржується постанова БАД №032968 від 11.04.2024.
Чинність зазначеної постави, вказується тим, що на час складання відносно ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 5 ст. 126 КУпАП, рішення суду про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД №032968 від 11.04.2024 було не прийняте.
Під час розгляду у суді протоколу від 07.07.2024 ОСОБА_1 не звертався до суду із клопотанням про зупинення провадження у справі.
Відповідно до ч. 2 ст. 291 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксоване в автоматичному режимі, або про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), набирає законної сили після її вручення особі або отримання поштового повідомлення про вручення або про відмову в її отриманні, або повернення поштового відправлення з позначкою про невручення, або під час її виконання у випадках, передбачених частиною першою статті 300-1 цього Кодексу.
Оскарження до суду постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, не впливає на набрання нею законної сили, а лише є підставою для зупинення строків її виконання, передбачених ст. 300-1 КУпАП, до розгляду такої скарги.
Оскарження ОСОБА_1 постанови БАД №032968 від 11.04.2024 до Солом`янського районного суду м. Києва, у визначений законом термін, свідчить про набрання нею законної сили 11.04.2024.
Відтак, ОСОБА_1 не надав доказів на спростування факту притягнення його 04 травня 2024 року до відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП.
Отже доводи скаржника, про те, що суд першої інстанції не врахував відсутність доказів на підтвердження наявності у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, спростовуються наявними матеріалах справи доказами, зазначеними вище, у їх сукупності.
 
Доводи апеляційної скарги щодо скасування постанови з підстав не розгляду заяви про відвід, апеляційний суд вважає необґрунтованими.
 
Дійсно, в матеріалах справи відсутній окремий процесуальний документ суду про розгляд заяви про відвід судді.
Разом з тим, оскільки КУпАП не передбачає окремо складеного судового рішення за наслідками розгляду заяви про відвід судді, мотиви, викладені в оскаржуваній постанові свідчать про врахування судом заяви про відвід.
Оскільки норми КУпАП не передбачають та не регулюють порядок вирішення питання про відвід судді, виникає необхідність в застосуванні принципу аналогії закону найбільш близької галузі права кримінального процесуального права, при вирішенні цього питання, а саме ст. 81 КПК України, якою регулюється питання щодо розгляду заяви про відвід судді.
Суд апеляційної інстанції погоджується з мотивами суду щодо залишення без розгляду заявленого ОСОБА_1 03.10.2024 відводу, оскільки заявлений відвід має ознаки зловживання правом. Так ОСОБА_1 достеменно було відомо, що розгляд даної справи призначено на 04.10.2024 та те, що 05.09.2024, суддею Святошинського районного суду м. Києва Поплавською О. В. його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 130 КУпАП постановою від 05.09.2024. ОСОБА_1 був присутній в тому судовому засіданні, однак заяву про відвід подано до Святошинського районного суду м. Києва, тільки через 28 днів, а саме 03.10.2024, тобто за один день до призначеного судового засідання та чотири дні до закінчення строків передбачених ст. 38 КУпАП в цій справі. А про те, що справа про притягнення ОСОБА_1 за ч. 5 ст. 126 КУпАП перебуває на розгляді у судді Поплавської О. В . ОСОБА_1 було відомо ще з 20.07.2024, про що підтверджує його клопотання від 22.07.2024 про відкладення судового засідання. За вказаних обставин суд вірно врахував, що заявлений відвід мав ознаки зловживання правом на відвід з метою затягування розгляду справи та уникнення відповідальності з вчинене правопорушення.
При цьому, апеляційний суд враховує, що як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (пункти 29, 30 рішення ЄСПЛ від 09 грудня 1994 року у справі "Руїз Торіха проти Іспанії"). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (пункт 2 рішення ЄСПЛ? від 27 вересня 2001 року у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії»).
 
Постанова суду апеляційної інстанції містить достатні мотиви, для відповіді на істотні доводи скаржника. 
Отже, суд першої інстанції при розгляді даної справи повною мірою дотримався вимог ст. 245, 251, 252, 266, 278, 280, 283 КУпАП, правильно встановив всі фактичні обставини справи та дійшов обґрунтованого висновку про наявність в діях водія ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП.
За таких обставин, відсутні підстави для скасування постанови суду першої інстанції та закриття провадження в справі про притягнення  ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.
На підставі викладеного та керуючись ст. 289, 294  КУпАП
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
 
Постанову Святошинського районного суду м. Києва від 04 жовтня 2024 року стосовно  ОСОБА_1 - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.
Суддя                                                                                               О. Ф. Мазурик