УХВАЛА

10 грудня 2024 року 

м. Київ 

справа № 380/9251/24

адміністративне провадження № К/990/45295/24

Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Чиркіна С.М. перевіривши касаційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 26.07.2024 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 23.10.2024 у справі № 380/9251/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,
УСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, в якому просив:
визнати протиправними дії відповідача обчислення розміру пенсії за віком, призначеної позивачу за його заявою від 15.07.2022, без застосування показника середньої заробітної плати (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії за віком, а саме за 2019-2021 роки;
зобов`язати відповідача перерахувати позивачу з 15.07.2022 (з дня звернення за призначенням пенсії) пенсію за віком з урахуванням частини другої статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії за віком, а саме, за 2019-2021 роки, та здійснити виплату перерахованої пенсії, з урахуванням раніше виплачених сум.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 26.07.2024, яке залишено без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 23.10.2024, адміністративний позов задоволено.
25.11.2024 до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга відповідача, в якій скаржник просить: скасувати рішення Львівського окружного адміністративного суду від 26.07.2024 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 23.10.2024 у справі № 380/9251/24 та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в повному обсязі.
Вважає, що рішення Львівського окружного адміністративного суду та постанова Восьмого апеляційного адміністративного суду підлягають скасуванню, як такі, що винесені з порушенням вимог статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України щодо законності та обґрунтованості судового рішення, а також при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, що полягає в наступному.
Зазначає, що при переведенні ОСОБА_1 з пенсії за вислугу років на пенсію за віком відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV застосовано показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчислений як середній показник за 2014, 2015 та 2016 (3 764,40 грн), збільшений на коефіцієнт 1,17 х 1,11 х 1,11 х 1,14 х 1,197 х 1,0796, що становить 7 994,47 грн.
Окрім того пенсія за вислугу років призначалася позивачу з урахуванням віку та стажу, які передбачені Законом України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-XII, однак розмір пенсії позивача обчислено згідно з нормами Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV.
Скаржник вважає, що при переході з пенсії за вислугу років на пенсію за віком відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV мова йде не про первинне призначення пенсії, а саме про її перерахунок.
Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постановах: від 06.02.2019 у справі № 333/1856/17, від 23.10.2018 у справі № 334/2653/17, від 13.12.2018 у справі № 185/860/17.
Відповідач вважає, що у спірному випадку має місце не первинне призначення пенсії в розумінні частини другої ст. 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV, а переведення з одного виду пенсії на інший, правові підстави для застосування показника середньої заробітної плати в Україні за 2019-2021 роки відсутні.
Перевіривши матеріали касаційної скарги, суд приходить до наступного висновку.
У цій справі суд першої інстанції, врахувавши вимоги частин третьої та четвертої статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України, розглянув справу за правилами спрощеного позовного провадження. За предметом спору дана справа не належить до тих, які повинні розглядатися виключно за правилами загального позовного провадження.
Відповідно до пункту 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
Доведення вищезазначених обставин та, відповідно, права на касаційне оскарження судових рішень у справах незначної складності, покладається на особу, яка подає касаційну скаргу.
На виконання пункту 4 частини другої статті 330 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у касаційній скарзі зазначаються: підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).
Вимоги вказаного припису скаржник не виконав.
Пункт 4 частини п`ятої статті 332 КАС України встановлює, що касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо: у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.
Суд касаційної інстанції не може самостійно визначати підстави касаційного оскарження, оскільки такий обов`язок покладено на скаржника, так як в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження, а в подальшому саме в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення.
В той же час аргументи касаційної скарги зводяться до викладення обставин справи, цитування нормативно-правових актів, що не є належним правовим обґрунтуванням підстав касаційного оскарження судових рішень, передбачених частиною четвертою статті 328 КАС України.
За таких обставин касаційна скарга належить поверненню особі, яка її подала.
Керуючись статтями 328, 330, 332 КАС України,
У Х В А Л И В:
Касаційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 26.07.2024 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 23.10.2024 у справі № 380/9251/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії - повернути особі, яка її подала.
Роз`яснити, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та не оскаржується.

Суддя - доповідач:                                                                       С.М. Чиркін