ПОСТАНОВА 
Іменем України

01 жовтня 2024 року                                                                 м. Кропивницький

справа № 396/226/24
провадження № 22-ц/4809/967/24 

       Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:
       Голованя А.М. (головуючий, суддя-доповідач), Дьомич Л.М., Письменного О.А., 
учасники справи:
позивач –  ОСОБА_1 ,
відповідач –  ОСОБА_2 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 21 березня 2024 року у складі судді Русіної А.А.
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог
У лютому 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення додаткових витрат на дитину.
В обґрунтування позову зазначала, що 24.12.2005 відділом реєстрації актів цивільного стану Новоукраїнського РУЮ у Кіровоградській області між нею та ОСОБА_1 було зареєстровано шлюб. Від шлюбу вони мають неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Рішенням Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 16.02.2022 шлюб між ними розірвано. 
За рішенням Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 28.07.2017 з відповідача на її користь стягуються аліменти на утримання синів ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , у розмірі 1/3 частки від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця. 
Зазначала, що з 28.08.2023 син Нікіта був зарахований на І курс Черкаського інституту пожежної безпеки імені Героїв Чорнобиля Національного університету цивільного захисту України, форма навчання – очна, за освітньою програмою - пожежна безпека, освітня послуга платна, термін навчання в інституті до 2027 року. На час навчання їх син ОСОБА_5 проживає у студентському гуртожитку Черкаського політехнічного коледжу. 
Позивач вказує, що нею фактично понесені витрати на навчання та проживання у гуртожитку на загальну суму в розмірі 34 600,00 грн, а саме: оплата за навчання за 2023-2024 учбовий рік (два семестри) в сумі 25 000,00 грн; оплата за гуртожиток за вказаний період в сумі 9 600,00 грн. Окрім зазначених витрат, вона несе витрати на продукти харчування, одяг, взуття, проїзд, тощо, а відповідач як батько не бере участі у цих витратах. Навіть призначені судом аліменти відповідач сплачує не систематично та не в повному обсязі. Тому, посилаючись на ст. 11 ЗУ «Про охоронну дитинства» вважає, що понесені нею витрати на навчання сина підлягають стягненню з відповідача на її користь.
Просила стягнути з ОСОБА_2 на її користь додаткових витрат, пов?язаних з навчанням сина ОСОБА_7 в Черкаському інституті пожежної безпеки імені Героїв Чорнобиля Національного університету цивільного захисту України та проживання у гуртожитку за 2023-2024 учбовий рік в розмірі 17300,00 грн.
Короткий зміст рішення суду
Рішенням Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 21 березня 2024 року у задоволенні позову відмовлено.
Суд дійшов висновку, що позивачкою не доведено, що понесені нею додаткові витрати на дитину, зокрема на оплату навчання у Черкаського інституту пожежної безпеки імені Героїв Чорнобиля Національного університету цивільного захисту України були зумовлені особливими обставинами у розумінні статті 185 СК України, такими як наявністю досягнень чи особливих здібностей дитини, які потрібно розвивати. 
Короткий зміст вимог і доводів апеляційної скарги
       В апеляційній скарзі позивач зазначає, що оскаржуване рішення суду ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права.
       Вважає, що суд першої інстанції, при винесенні рішення, не врахував інтереси дитини, не застосував норми матеріального права, зокрема, ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», якою передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.
       Позивач не погоджується з висновками суду першої інстанції, стосовно того, що витрати на навчання сина у Черкаському інституті пожежної безпеки імені Героїв Чернобиля Національного університету цивільного захисту України не були зумовлені особливими обставинами у розумінні ст.185 СК України, такими як наявністю досягнень чи особливих здібностей дитини, які потрібно розвивати.
       На думку позивача, допустивши поверховий підхід до розгляду всіх обставин справи та не провівши повне, об?єктивне та всебічне їх дослідження, суд першої інстанції допустив порушення норм матеріального та процесуального права. Саме вказані порушення процесуального права призвели до ухвалення незаконного рішення.         ОСОБА_1 просила рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.
Узагальнені доводи і заперечення інших учасників справи.
Відповідач не скористався своїм правом на подання до суду відзиву на апеляційну скаргу, своїх заперечень щодо змісту і вимог апеляційної скарги до апеляційного суду не направив.
Згідно з ч.3 ст.360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Суд першої інстанції встановив такі обставини
Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували в зареєстрованому шлюбі від 24.12.2005 року, свідоцтво про шлюб серія НОМЕР_1 (а.с.9), який розірвано рішенням Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області 16.02.2022 року (а.с.16-17).
Згідно копії свідоцтва про народження серія НОМЕР_2 ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.10, 13).
Рішенням Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 28.07.2017 року по справі №396/1092/17 із  ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , зареєстрований та проживає в АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 1/3 частину всіх видів його заробітку (доходу), як аліменти на утримання дітей: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, розпочавши стягнення з 12 липня 2017 року і до досягнення повноліття сином ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , а потім, до досягнення повноліття сином ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , якщо ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на іншу дитину, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття (а.с.18-19).
На підставі вищевказаного рішення видано виконавчий лист №396/1092/17, який звернуто до примусового виконання до Новоукраїнського відділу державної виконавчої служби у Новоукраїнському районі, та 17.09.2021 було відкрите виконавче провадження №66856381 (а.с.20-21).
Згідно довідки-розрахунку заборгованість по аліментам ОСОБА_1 станом на 01.03.2024 року становить 9285,73 грн (а.с.22).
Відповідно до трьохсторонного договору від 28.08.2023 року № 237 про навчання у Черкаському інституті пожежної безпеки імені Героїв Чорнобиля Національного університету цивільного захисту України державної форми власності, та договору про надання платної освітньої послуги для підготовки фахівців № 2376 від 28.08.2023 року, які укладені між начальником навчального закладу ОСОБА_8 (діє на підставі Положення про ЧІПБ Героїв Чорнобиля НУЦЗ України та довіреності), ОСОБА_7 (вступником) та ОСОБА_1 (законним представником). ОСОБА_7 зарахований на 1 курс навчання Черкаського інституту пожежної безпеки імені Героїв Чорнобиля Національного університету цивільного захисту України; форма здобуття освіти – очна; за освітньою програмою – пожежна безпека; за спеціальністю - 261 «Пожежна безпека» для здобуття ступеня вищої освіти «Бакалавр», строк навчання до 01 липня 2027 року. Загальна вартість платної освітньої послуги за весь строк навчання становить 100 000,00 грн (а.с.24,25).
Позивачка сплатила кошти за навчання сина в вищому навчальному закладі за І та ІІ семестр 2023/2024 р.р. на загальну суму в розмірі – 25 000,00 грн, що підтверджується ксерокопіями квитанцій від 23.08.2023 року та від 26.01.2024 року (а.с.28-29).
Відповідно до довідки від 26.01.2024 року виданої завідуючим гуртожитку ОСОБА_9 ОСОБА_7 проживає у студентському гуртожитку Черкаського політехнічного фахового коледжу з 01.09.2023 року за наказом директора про заселення № 222-у від 01.09.2023 року по теперішній час за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.26).
Згідно ксерокопії квитанції від 28.08.2023 року та 26.01.2024 року ОСОБА_1 сплатила кошти за проживання сина в гуртожитку за 12 місяців в розмірі 9600,00 гривень (а.с.31-30).
Таким чином, всі витрати позивачка сплатила на здобуття сином ОСОБА_7 вищої освіти у Черкаському інституті пожежної безпеки імені Героїв Чорнобиля Національного університету цивільного захисту України (на навчання та проживання) за І та ІІ семестр 2023/2024 р.р.
Мотиви ухваленого апеляційним судом рішення
Відповідно до ч.1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Відповідно ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. 
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. 
Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши наведені в скарзі доводи, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Відмовляючи у задоволенні позову суд зазначив, що навчання дитини у закладі вищої освіти є здобуттям дитиною відповідної спеціальності за обраним фахом, не є розвитком її здібностей чи талантів, а тому витрати одного з батьків на таке навчання дитини не відносяться до особливих обставин, які передбачають можливість стягнення додаткових витрат.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з наступних підстав.
Звертаючись до суду із позовом, ОСОБА_1 посилалася на те, що половина вартості навчання у Черкаському інституті пожежної безпеки імені Героїв Чорнобиля Національного університету цивільного захисту України та половина вартості витрат на проживання у студентському гуртожитку Черкаського політехнічного фахового коледжу мають бути сплачені відповідачем як додаткові витрати на утримання сина.
Згідно із ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.
Відповідно до статей 150,180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.
За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Згідно із вимогами частини першої статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).
Відповідно до вимог частини другої статті 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.
Аналіз відповідних норм Закону вказує на те, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.
Дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті).
Наявність таких обставин підлягає доведенню особою, яка пред`явила такий позов.
Положеннями статей 180,183,185,193,198,199 СК України визначаються декілька способів виконання цього обов`язку, зокрема: утримання неповнолітньої дитини, на що стягуються аліменти у частках від заробітку (доходу) або в твердій грошовій сумі (статті 180, 183); участь батьків у додаткових витратах на дитину, викликаних особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо) (стаття 185); утримання дитини, яка перебуває в закладі охорони здоров`я, навчальному або іншому закладі, при цьому якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального або іншого закладу, аліменти можуть бути стягнуті з них на загальних підставах (стаття 193); обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дітей, які потребують матеріальної допомоги, а також якщо повнолітні діти продовжують навчання і потребують матеріальної допомоги до досягнення ними 23 років, за умови, що батьки можуть надавати таку допомогу (стаття 198).
При цьому навчання у вищих навчальних закладах для здобуття професійної освіти не відноситься до тих особливих обставин, які передбачають можливість стягнення додаткових витрат з батьківна утримання дитини.
Таким чином, у випадках, коли дитина потребує матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням до досягнення нею двадцяти трьох років, правила статті 185 СК України не застосовуються, зазначені правовідносини регулюються статтею 199 цього Кодексу.
Викладене узгоджується з правовим висновком Верховного Суду висловленим у постановах від 10 жовтня 2019 року в справі №638/13860/16-ц, від 16 жовтня 2019 року в справі №219/1766/18, від 1 квітня 2020 року у справі №521/16268/18, від 26 серпня 2020 року в справі 336/1488/19.
Касаційна інстанція орієнтує на те, що навчання особи з метою здобуття професійної освіти не відноситься до тих особливих обставин, які передбачають можливість стягнення додаткових витрат з батьків на утримання дитини. Такі витрати не є додатковими витратами, які викликані особливими обставини, у розумінні статті 185 СК України. Крім того, звертається увага на потребу доведення існування особливих обставин, які зумовили необхідність платного навчання дитини при наявності можливості проходження навчання у державних закладах освіти за державним замовленням (на бюджетній формі навчання), мотивів вибору освітнього закладу, що, зокрема, залежить від матеріальних можливостей та бажання батьків, а також погодження такого вибору з батьком дитини тощо.
Доводи апеляційної скарги про те, що навчання дитини за майбутньою професією та розвиток здібностей дитини в цьому напрямку і є особливими обставинами, які передбачають можливість стягнення додаткових витрат з батьків, не заслуговують на увагу, оскільки зводяться до переоцінки доказів.
Встановивши, що навчання ОСОБА_7 у вищому навчальному закладі для здобуття відповідної освіти не відноситься до особливих обставин, які передбачають можливість стягнення додаткових витрат згідно статті 185 СК України, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про недоведеність позовних вимог та відмову у задоволенні позову.
Також судом, відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин вірно враховано висновки Верховного Суду викладені у постанові від 26 вересня 2018 року по справі № 569/6838/15-ц.
До особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу.
Відповідно до вимог закону, у витратах, понесених при звичайному способі життя, хоча вони і будуть додатковими, але не викликаними особливими обставинами, участь другого з батьків не є обов`язковою.
Враховуючи предмет та підстави заявленого позову, зважаючи на те, що у випадках, коли дитина потребує матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням до досягнення нею двадцяти трьох років, правила статті 185 СК України (додаткові витрати на дитину) не застосовуються, зазначені правовідносини регулюються статтею 199 цього Кодексу, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність правових підстав для задоволення позову.
Отже суд дослідив всі докази, надані сторонами та доводи зазначені сторонами на підтвердження своїх вимог та заперечень.
Доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на належних доказах та нормах матеріального та процесуального права і як такі, що висновків суду не спростовують, підлягають відхиленню.
З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстави для його скасування відсутні.
Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382 – 384 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу   ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 21 березня 2024 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови у випадку, передбаченому ст.389 ЦПК України.

Головуючий суддя                                                                А.М. Головань

Судді                                                                                        Л.М. Дьомич

                                                                                       О.А. Письменний