ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ  

14 листопада 2024 року 	м.Суми	

Справа №583/6199/23 
Номер провадження 22-ц/816/1614/24

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів: 
головуючого - Собини О. І. (суддя-доповідач),
суддів -          Криворотенка В. І. ,  Рунова В. Ю. 
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана його представником – адвокатом Красноруцьким Олександром Миколайовичем
на заочне рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 15 січня 2024 року, ухвалене у складі судді Плотникової Н.Б. у м. Охтирка Сумської області
у цивільній справі за позовом  ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зміну розміру аліментів, 
в с т а н о в и в :

У грудні 2023 року ОСОБА_2 звернулася до суду з вищевказаним позовом, в якому просила змінити розмір та спосіб стягнення аліментів з ОСОБА_1 та стягнути з нього аліменти в розмірі частини від усіх видів його доходів та заробітку, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, до досягнення дитиною повноліття на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , починаючи стягнення аліментів з дня набрання рішенням законної сили та сплачувати аліменти матері дитини – ОСОБА_2 .
Свої вимоги мотивувала тим, що 06 червня 2001 року вона зареєструвала шлюб з ОСОБА_1 , який розірвано заочним рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 10 листопада 2015 року. У період шлюбу у них народилося двоє дочок: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
Рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 03 квітня 2018 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дочок – ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі по 900 грн на кожну дитину до досягнення повноліття. 
У даний час дочка ОСОБА_4 досягла повноліття. Відповідач як раніше не надавав кошти на утримання дітей, так і тепер продовжує не надавати кошти на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_3 , чим ставить сім`ю в скрутне матеріальне становище. Дочка ОСОБА_3 проживає разом з нею та перебуває на її утриманні. На даний час збільшилися витрати на дитину, на продукти харчування, одяг, взуття, тому в даний час розмір аліментів в сумі 900 грн є недостатніми коштами для матеріального забезпечення та гармонійного розвитку дитини.
Заочним рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 15 січня 2024 року позов ОСОБА_2 задоволено.
Змінено розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_1 на підставі рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 03.04.2018 р. по справі № 583/965/18 та стягнуто з ОСОБА_1 аліменти в розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягувати з дня набрання законної сили даним рішенням суду, та аліменти сплачувати ОСОБА_2 .
Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в сумі 1073,60 грн.
Ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 15 травня 2024 року у задоволенні заяви представника ОСОБА_1  – адвоката Красноруцького О.М. про перегляд заочного рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 15 січня 2024 року за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зміну розміру аліментів, відмовлено.
Не погоджуючись із вказаним рішенням, представник ОСОБА_1 – адвокат Красноруцький О.М. подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.
Апеляційна скарга мотивована тим, що позивачкою не надано належних та допустимих доказів для збільшення витрат на утримання неповнолітньої дочки.
Вказує, що у відповідача змінився сімейний стан, оскільки він 03 березня 2023 року одружився і фактично його матеріальний стан погіршився, так як дружина не працює та фактично перебуває на його утриманні.
Зазначає, що позивачкою не надано суду докази про фактичний розмір сплачених відповідачем аліментів, який перевищує визначену судом суму аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 900 грн і відповідає мінімальному гарантованому розміру згідно вимог ст. 182 СК України. 
В установлений апеляційним судом строк, відзиву на апеляційну скаргу, позивачем подано не було. 
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.
У відповідності до положень п. 1 ч. 4 ст. 274 та ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
У порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах, що виникають з сімейних правовідносин, крім спорів про стягнення аліментів. 
Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
З огляду на викладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.
Перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
За приписами частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
У справі, що переглядається, суд першої інстанції встановив та з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 8).
Заочним рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 03 квітня 2018 року у справі № 583/965/18 стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі по 900 грн, що підлягає індексації відповідно до закону, на кожну дитину, щомісячно, до досягнення дітьми повноліття, починаючи стягнення з 21 березня 2018 року (а.с. 6-7).
Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що розмір аліментів визначений судовим рішенням не відповідає інтересам дитини, а тому вважав за необхідне змінити розмір аліментів та стягнути на користь позивачки з відповідача аліменти у розмірі 1/4 частини усіх видів його доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При визначенні розміру аліментів судом враховано стан здоров`я та матеріальне становище неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , яка знаходиться на утриманні матері ОСОБА_2 , а також враховано матеріальний стан ОСОБА_1 , який є працездатним та не має інших осіб на утриманні.
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, оскільки вони відповідають вимогам закону та обставинам справи. 
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Відповідно до ч. 3 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Згідно із ч. 1 ст. 8  Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.
Згідно зі статтею 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.
Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. 
Згідно ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
Статтею 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Таким чином, як визначений рішенням суду розмір аліментів, так і спосіб їх стягнення, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із покращенням матеріального становища платника аліментів одержувач може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.
Судом першої інстанції правильно встановлено, що з моменту ухвалення рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 03 квітня 2018 року змінився матеріальний стан ОСОБА_1 , так як старша донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , досягла повноліття та стягнення аліментів на її утримання припинено. Крім того, змінився матеріальний стан ОСОБА_2 , оскільки зросли витрати на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Відповідачем, всупереч зазначених вимог закону, не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження його скрутного матеріального становища.
Як убачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 є особою працездатного віку, має задовільний стан здоров`я, а тому взмозі сплачувати аліменти у визначеному судом першої інстанції розмірі. 
Колегія суддів наголошує, що здійснюючи свої права та виконуючи обов`язки, батьки повинні передусім дбати про інтереси дитини (ст. 155 СК України).  
Крім того, нормами Сімейного кодексу України встановлено принцип рівності прав та обов`язків як батька, так і матері, а також передбачено здійснення батьківських прав та обов`язків відповідно до інтересів дітей.
За встановлених обставин справи та вимог закону  колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що для забезпечення гармонійного розвитку дитини необхідно змінити розмір аліментів, які стягуються рішенням суду від 03 квітня 2018 року на утримання неповнолітньої дочки – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на частини його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. 
Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги, що на утриманні відповідача перебуває дружина, яка не працює, оскільки матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що дружина відповідача знаходиться на його утриманні. 
Не заслуговують на увагу колегії суддів доводи апеляційної скарги про те, що позивачкою не надано належних та допустимих доказів для збільшення витрат на утримання неповнолітньої дочки, оскільки ті обставини, що з віком потреби дитини зростають, що, в свою чергу, тягне постійне зростання витрат, зокрема, з боку матері, з якою проживає дитина, на її утримання, забезпечення освіти, гармонійного розвитку, медичного догляду та відпочинку дитини є загальновідомими та не потребують доказування. Отже, із урахуванням цього, доведеним є факт, що матеріальне становище одержувача аліментів, як одна з умов, з якою пов`язується можливість зміни розміру аліментів, змінилося.
Відтак, на думку колегії суддів, визначений судом першої інстанції розмір аліментів з урахуванням знецінення коштів внаслідок інфляції, постійного подорожчання усіх груп товарів для дітей не є надміру високим і відповідає інтересам дитини та забезпечуватиме необхідний рівень життя достатній для його фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку та не спричинить порушення принципу рівності обов`язку обох батьків щодо участі в утриманні дитини до її повноліття.
За таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, розглядаючи спір, правильно визначив характер спірних правовідносин та норми права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку і ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України  суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Відповідно до ч. 6 ст. 19, п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України судове рішення у даній справі, як малозначній, не підлягає касаційному оскарженню.
Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційнийсуд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана його представником – адвокатом Красноруцьким Олександром Миколайовичем, залишити без задоволення.
Заочне рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 15 січня 2024 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий -  	О. І. Собина	

Судді:                                                                                        В. І. Криворотенко 

                                                                                                   В. Ю. Рунов