ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 жовтня 2024 року	Львів	Справа № 140/33882/23 пров. № А/857/8112/24	
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:
головуючого судді:                                                  Запотічного І.І.,
суддів:                                                                        Глушка І.В., Довгої О.І. 
розглянувши у порядку письмового провадження в м.Львові апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 05 березня 2024 року (суддя- Смокович В.І., ухвалене в м. Луцьк) у справі № 140/33882/23 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити дії,-
                                                            ВСТАНОВИВ:
15 листопада 2023 року представник позивача- адвокат Мандрик В.В., в інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати позивачу  додаткової винагороди, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 “Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану”, у розмірі, збільшеному до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні та у відпустці за станом здоров`я внаслідок поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини, а саме: за періоди з 08.03.2022р. по 30.03.2022р., з 11.08.2022р. по 15.08.2022р., 30.09.2022р. по 06.10.2022р., з 27.03.2023р. по 04.04.2023р. та з 05.06.2023р. по 05.07.2023р., з урахуванням фактично виплачених сум; зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду, передбачену Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 “Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану”, у розмірі, збільшеному до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні та у відпустці за станом здоров`я внаслідок поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини, а саме: за періоди з 08.03.2022р. по 30.03.2022р., з 11.08.2022р. по 15.08.2022р., 30.09.2022р. по 06.10.2022р., з 27.03.2023р. по 04.04.2023р. та з 05.06.2023р. по 05.07.2023 р., з урахуванням фактично виплачених сум.
Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 05 березня 2024 року позов задоволено.
Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, його оскаржила Військова частина НОМЕР_1 , подавши апеляційну скаргу до Восьмого апеляційного адміністративного суду, та з наведених в ній підстав, покликаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просить скасувати оскаржуване рішення та прийняте нове про відмову в позові.
Відзив на апеляційну скаргу рішення суду першої інстанції поданий не був.
Оскільки апеляційна скарга подана на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, колегія суддів, керуючись п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, вирішила розглядати справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної  скарги, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що апеляційна  скарга не підлягає до  задоволення з наступних підстав.
Як вірно встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, що позивач ОСОБА_1 , на підставі наказу Верховного Головнокомандувача Збройних сил України від 22.02.2022 №2 “Про призов резервістів на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період” призваний на військову службу по мобілізації.
Згідно матеріалів справи позивач був призваний до лав Збройних сил України по мобілізації згідно Указу Президента України “Про загальну мобілізацію” від 24.02.2022 року №65/2022 ІНФОРМАЦІЯ_1 з 25 лютого 2022 року. Позивач проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 . 
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №42 від 25 лютого 2022 року солдат, який прибув з ІНФОРМАЦІЯ_2 , зарахований на військову службу за призовом в особливий період, на всі види забезпечення та призначений на посаду навідника 2 механізованої роти 1-го механізованого батальйону, що підтверджується витягом з наказу та копією військового квитка серії НОМЕР_2 , виданого ІНФОРМАЦІЯ_3 25.11.1992.
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №44 від 27.02.2022, який виданий на підставі бойового розпорядження командувача ОУВ « ІНФОРМАЦІЯ_4 » № 591т/окп від 24.02.2022 року ОСОБА_1 27.02.2022 року вибув в район виконання бойових завдань на території України.
Під час проходження служби військовослужбовець приймав безпосередню активну участь у бойових діях та забезпечував здійснення заходів з національної безпеки і оборони України, відсічі та стримування збройної агресії російської федерації проти України, у зв`язку з чим неодноразово отримував поранення, а відтак проходив довготривале  стаціонарне лікування в закладах охорони здоров`я та перебував у відпустках для лікування після тяжкого поранення за висновками військово-лікарської (медичної, лікарсько-експертної) комісії.
Згідно виписки із медичної карти закладу охорони здоров`я в м. Житомир(стаціонарного) хворого, ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні з 08.03.2022 по 14.03.2022 після уламкового вогнепального поранення, отриманого 07.03.2022 о 22.00 год.  в зоні бойових дій, внаслідок обстрілу в/ч НОМЕР_3 . Був госпіталізований у хірургічне відділення з множинними пораненнями м`яких тканин правого плеча, правої бокової ділянки та правого стегна.
Згідно з випискою-епікриз  із медичної карти стаціонарного хворого №724/22, виданої Центром неврологічної допомоги та психологічної реабілітації учасників АТО КНП «Госпіталь ветеранів війни» ЖОР, ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні з 14.03.2022 по 25.03.2022.
Згідно довідки військово-лікарської комісії від 25.03.2022 №40, позивач потребує звільнення від виконання службових обов`язків на п`ять діб (арк.спр. 18 зворот).
Як вбачається з копії первинної медичної картки (форма 100) від 11.08.2022 вбачається, що 06.08.2022 ОСОБА_1 отримав поранення на бойових позиціях у селі Якомлівка, з приводу чого 11.08.2022 звертався за медичною допомогою в госпіталь міста Краматорськ та від госпіталізації відмовився.
Згідно виписки із медичної карти (стаціонарного) хворого №3557, військовослужбовець перебував на стаціонарному лікуванні з 30.09.2022 по 06.10.2022.
Згідно виписки із медичної карти (стаціонарного) хворого ОСОБА_1 №807, останній перебував на стаціонарному лікуванні з 28.03.2023 по 04.04.2023 через отримані ним 27.03.2023 вибухову травму зі струсом головного мозку.
Відповідно до консультативного висновку спеціаліста, виданого ПХГ "Шевченково" солдат ОСОБА_1 перебував на медичному обстежені з 27.03.2023.
Позивач 27.05.2023 отримав чергове поранення (згідно з наказом Міністерства охорони здоров`я від 04.07.2007 №370 травма кваліфікується як важка), в госпіталь звернувся 05.06.2023, йому рекомендовано лікування у травматолога поліклініки з 06.06.2023, що підтверджується копією медичної картки №8678 (форма 300)  та довідкою №289 від 05.06.2023. 
Як вбачається з довідки гарнізонної військово-лікарської комісії від 14.06.2023 № 5010 військовослужбовець потребує відпустки за станом здоров`я на 30 календарних днів у зв`язку з травмою, пов`язаною з проходженням військової служби та захистом Батьківщини.
Відтак, згідно зазначених довідок про  обставини травм, поранення позивача, пов`язані з проходженням військової служби та захистом Батьківщини. Згідно класифікатора розподілу травм за ступенем тяжкості, останні відносяться до тяжких.
На підставі ст.81 графи II Розладу хвороб, ОСОБА_1 потребував відпусток за станом здоров`я.
Позивач вважаючи дії Військової частини НОМЕР_4 щодо не нарахування та невиплати додаткової винагороди згідно Постанови №168, у зв`язку із перебуванням на стаціонарному лікуванні та у відпустках за станом здоров`я внаслідок поранень/травм, пов`язаних з участю в бойових діях для забезпечення оборони, захисту Батьківщини протиправними, звернувся до суду з даним позовом.
Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.
Частиною першою статті 9 Закону України “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей” від 20.12.1991 №2011-ХІІ (далі – Закон №2011-ХІІ) передбачено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
Частиною другою статті 9 Закону №2011-ХІІ врегульовано, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Відповідно до частини четвертої статті 9 Закону №2011-ХІІ грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності. Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.
Пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України “Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб” від 30.08.2017 №704 (далі – Постанова №704) встановлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.
Пунктом 8 Постанови №704 визначено, що умови грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються цією постановою та іншими актами Кабінету Міністрів України.
Згідно пункту 1 Постанови №168 (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським, а також особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби, що розташовані в межах адміністративно-територіальних одиниць, на території яких надається допомога в рамках Програми «Підтримка», виплачується додаткова винагорода в розмірі 30 000 гривень щомісячно, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.
Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).
Згідно наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100 000 гривень, включати осіб, зазначених у цьому пункті, у тому числі тих, які: у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.
Відтак до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100 000 грн, підлягають включенню особи, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, в тому числі: у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого; перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.
Тобто, виплата додаткової винагороди, збільшеної до 100 000 гривень, здійснюється особам, які перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, тоді як виплата такої додаткової винагороди особам, які перебувають у відпустці, здійснюється за умови, якщо така відпустка надана для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.
Військовослужбовець, який дістав поранення (контузію, травму, каліцтво), пов`язані із захистом Батьківщини, за весь час стаціонарного лікування отримує винагороду 100 000    грн. При цьому, таку винагороду зберігають за час відпустки після лікування, якщо поранення було важким, а ступінь важкості поранення визначають ВЛК. Під час лікування після поранення (без прив`язки до тяжкого), але обов`язково пов`язаного із захистом Батьківщини, військовослужбовці отримують і грошове забезпечення, і додаткову винагороду 100 000 грн, а під час відпустки за станом здоров`я (під час реабілітації) додаткову винагороду 100 000 грн отримують лише ті військовослужбовці, в кого поранення визнано тяжким за висновком ВЛК.
Згідно із пунктом 1 глави 1 розділу І Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 №402, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17.11.2008 за №1109/15800 (далі – Положення №402), військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців та військовозобов`язаних, установлює причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.
Відповідно до підпункту “в” пункту 20.3 глави 20 розділу ІІ Положення №402 при медичному огляді військовослужбовців та інших контингентів ВЛК приймаються постанови такого змісту: “Потребує”: відпустки за станом здоров`я на ___ календарних днів.
Згідно із підпунктом “а” пункту 21.5 глави 21 розділу ІІ Положення №402 постанови ВЛК про причинний зв`язок захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв приймаються в таких формулюваннях: “Поранення (контузія, травма, каліцтво), ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини” - якщо поранення (травма, контузія, каліцтво) одержане під час захисту Батьківщини або виконання обов`язків військової служби під час захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, під час безпосередньої участі у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів.
Відповідно до пункту 6.11 глави 6 розділу ІІ Положення №402 постанова ВЛК про потребу військовослужбовця у відпустці за станом здоров`я приймається після закінчення стаціонарного лікування в разі, коли для повного відновлення функції і працездатності необхідний термін - не менше 30 календарних днів. Постанова про потребу у відпустці за станом здоров`я оформлюється довідкою ВЛК, яка підлягає контролю штатною ВЛК (без затвердження).
Пунктом 6.13 глави 6 розділу ІІ Положення №402 визначено, що  відпустка за станом здоров`я військовослужбовцям у мирний час надається на 30 календарних днів. За медичними показаннями після травм (поранень, контузій) або оперативного лікування ВЛК приймає постанову про потребу у відпустці за станом здоров`я на 45 або 60 календарних днів. За наявності медичних показань відпустка за станом здоров`я ВЛК продовжується на 30 календарних днів, а в окремих випадках - на 45 або на 60 календарних днів.
Згідно із пунктом 6.15 глави 6 розділу ІІ Положення №402 відпустка за станом здоров`я надається військовослужбовцю командиром військової частини (закладу), де він проходить службу, на підставі постанови ВЛК. При вибутті військовослужбовця у відпустку за станом здоров`я довідка ВЛК з постановою ВЛК видається йому на руки.
Відповідно до абзацу четвертого пункту 22.12 глави 22 розділу II Положення №402 постанова ВЛК про потребу військовослужбовця у звільненні від службових обов`язків або у відпустці за станом здоров`я повинна бути реалізована негайно.
Судом першої інстанції вірно встановлено, що з 07.03.2022 року під час виконання бойових завдань (службових обов`язків), захищаючи Батьківщину в ході здійснення заходів із забезпечення національної безпеки та оборони, відсічі та стримування збройної агресії російської федерації проти України, внаслідок обстрілу, позивач неодноразово отримував вибухові травми, поранення.
Матеріалами справи, зокрема, виписками закладу охорони здоров`я в м. Житомир, військова частина НОМЕР_3 , Центру неврологічної допомоги та психологічної реабілітації учасників АТО КНП «Госпіталь ветеранів війни» ЖОР,  ПХГ "Шевченково" підтверджено, що ОСОБА_1 з 08.03.2022 по 25.03.2022, з 30.09.2022 по 06.10.2022, з 27.03.2023 по 04.04.2023 перебував на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я. Беззаперечним є факт перебування військовослужбовця в період з 26.03.2022 по 30.03.2022 та з 14.06.2023 по 05.07.2023 у відпустках за станом здоров`я після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.
Суд першої інстанції правомірно залишив поза увагою доводи  відповідача про те, що згідно з  довідкою військово-лікарської комісії від 25.03.2022 №40, виданою КНП «Госпіталь ветеранів війни» Житомирської обласної ради,  та випискою із медичної карти (стаціонарного) хворого №3557, виданою КНП «Чугуївська центральна лікарня ім. М.І. Кононенка», згідно з якими  позивачу надавалися відпустки за станом здоров`я»  та відповідно до яких ОСОБА_1  перебував на стаціонарному лікуванні не містять даних про те, що поранення отримане позивачем при захисті Батьківщини, а тому зазначені довідки не могли бути підставою для виплати позивачу додаткової грошової винагороди за період перебування його у відпустках, оскільки не зазначення даних обставин обумовлено саме відсутністю довідки (Додаток 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України) про обставини травми ОСОБА_1 , що видається командиром військової частини, у якій проходить службу позивач та яка була надана солдату.
Зважаючи на обставини отриманих травм, викладених у довідках командира військової частини НОМЕР_4 та характер травм, що зазначені у медичних довідках, позивач має право на отримання додаткової винагороди в розмірі до 100 000 гривень, як такий, що перебував на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я у період з 08.03.2022 по 25.03.2022, з 30.09.2022 по 06.10.2022, з 27.03.2023 по 04.04.2023 та у відпустках після тяжкого поранення за висновком військово-лікарської комісії в період з 26.03.2022 по 30.03.2022 та з 14.06.2023 по 05.07.2023.
Стосовно виплати додаткової винагороди в розмірі до 100 000 гривень в розрахунку на місяць за період з 11.08.2022 по 15.08.2022 апеляційний суд зазначає наступне.
Письмовими матеріалами справи підтверджується, що згідно доповіді командира 1 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 майора ОСОБА_2 внаслідок масового артелерійського обстрілу противником в районі  населеного пункту Яковлівка Бахмутського району Донецької області отримав поранення солдат ОСОБА_1 .
На підставі наказу командира в/ч НОМЕР_1 полковника ОСОБА_3 від 25.09.2022 було проведено службове розслідування та винесено наказ від 26.11.2022 про результати службового розслідування, яким встановлено, що солдат ОСОБА_1 06.08.2022 виконував бойове завдання за призначенням відповідно до запису в журналі бойових дій та   внаслідок   вибуху боєприпасів отримав поранення. На підставі наказу про службове розслідування  та акта службового розслідування  вважати, що поранення солдата ОСОБА_1 отримано під час виконання бойового завдання у зв`язку з чим начальнику медичної служби було наказано скласти відповідну довідку (арк.спр.62 зворот -68). 
З врахуванням наведеного колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що за період з 11.08.2022 по 15.08.2022 військовослужбовцю потрібно виплатити додаткову винагороду в розмірі 100 000 грн., а доводи відповідача про ненарахування додаткової винагороди з причин відмови позивача від госпіталізації і як наслідок відсутності висновку військово-лікарської комісії та виписки про зазначення, що травмування пов`язане із захистом Батьківщини не заслуговують на увагу суду з підстав вищезазначених.
Разом з тим, апеляційний суд звертає увагу, що відповідач сам не заперечує, що позивач перебував у відрядженні в районі виконання бойових завдань, з метою забезпечення національної безпеки і оборони України, що підтверджується наказами командира військової частини НОМЕР_1 . Також не заперечують тієї обставини, що позивач за оскаржувані періоди частково отримав додаткову винагороду у відповідності до пункту 1 постанови КМУ від 28.02.2022 №168 “Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану”.
Додаткова винагорода, передбачена Постановою КМУ № 168 від 28.02.2022, за періоди безпосередньої участі у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України солдату ОСОБА_1 виплачувалась у відповідності до наказів командира військової частини НОМЕР_1 на підставі рапортів командира підрозділу.
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 281 від 22.03.2022 «Про виплату додаткової винагороди» за березень 2022 року, ОСОБА_1 було нараховано та виплачено додаткову винагороду в розмірі 30 000 гривень за період з 01.03.2022 по 31.03.2022.
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 409 від 01.05.2022 Про виплату додаткової винагороди за квітень 2022 року, ОСОБА_1 було здійснено доплату додаткової винагороди в розмірі 56 451 гривню 75 копійок за період з 01 березня по 25 березня 2022 року .
Стосовно виплати додаткової винагороди 100 000 гривень в розрахунку на місяць за період з 27.03.2023 року по 04.04.2023 року, апеляційний суд зазначає наступне. 
Згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 №600 від 02.04.2023 року Про виплату додаткової винагороди за березень 2023 року, ОСОБА_1 було нараховано та виплачено додаткову винагороду в розмірі 12903 гривні 23 копійки за період з 28.03.2023 року по 31.03.2023 року.
За таких обставин, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивач має беззаперечне право на отримання додаткової винагороди у збільшеному розмірі до 100 000 грн. за періоди перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я з 08.03.2022 по 25.03.2022, з 30.09.2022 по 06.10.2022, з 27.03.2023 по 04.04.2023, з 05.06.2023 по 13.06.2023 та у відпустці після тяжкого поранення за висновком військово-лікарської комісії в період з 26.03.2022 по 30.03.2022 та з 14.06.2023 по 05.07.2023, з урахуванням виплачених сум.
З врахуванням наведеного колегія суддів погоджується з судом першої інстанції про задоволення позову.
Згідно ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи викладене, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду з наведених вище мотивів, а тому колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції.
За правилами статті 139 КАС України, судом не вирішується питання про розподіл судових витрат.
Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 328 КАС України, суд,-
                                                       ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 05 березня 2024 року у справі № 140/33882/23 - без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя	 	І. І. Запотічний 	
судді	 	І. В. Глушко 	
 	 	О. І. Довга