П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И
 
09 жовтня 2024 року                                                                                              м. Київ
 
Справа № 355/39/24
Провадження №22-ц/824/13470/2024
 
Резолютивна частина постанови оголошена 09 жовтня 2024 року
Повний текст постанови складено 10 жовтня 2024 року
 
Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
                                    судді-доповідача   Стрижеуса А.М., 
                                    суддів: Поливач Л.Д., Шкоріної О.І.
                                    секретаря: Желепи В.В.
 
сторони:         позивач          ОСОБА_1 
відповідачі     Баришівська селищна рада Броварського району Київської області, ОСОБА_2 
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою адвокатом Івасиним Олександром Романовичем,  на ухвалу Баришівського районного суду Київської області, постановленої у складі судді Чехова С.І. 29 травня 2024 року, - 
 
В С Т А Н О В И В:
 
Ухвалою Баришівського районного суду Київської області від 29 травня 2024 року заяву представника позивача   Івасина О.Р. про відмову від позову та закриття провадження по справі, задоволено.
Прийнято відмову представника позивача ОСОБА_1 , адвоката Івасина О.Р. від позову до Баришівської селищної ради Броварського району Київської області, ОСОБА_2 про стягнення незадоволених вимог кредитора спадкодавця.
Закрито провадження у справі за позовом представника позивача ОСОБА_1 , адвоката Івасина О.Р. до Баришівської селищної ради Броварського району Київської області, ОСОБА_2 про стягнення незадоволених вимог кредитора спадкодавця.
Стягнуто з ОСОБА_1  на користь ОСОБА_2 понесені витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 19000 грн.
Не погоджуючись з постановленою ухвалою в частині стягнення витрат на правову допомогу, представник ОСОБА_1   адвокат Івасин О.Р. подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись  на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати ухвалу суду в цій частині та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні заяви про стягнення витрат на правову допомогу.
Зазначає, що розмір стягнутої суми на правничу допомогу в розмірі 19 000 грн. є неспівмірним та завищеним, зважаючи на невелику складність справи, розмір заявлених вимог, витрачений адвокатом час та неспівмірними у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.  
У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача ОСОБА_2 - адвокат Федченко В.В. посилаючись на законність та обґрунтованість постановленої ухвали просить апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану адвокатом Івасиним О.Р. залишити без задоволення, ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.
Вказує, що відповідачем надано достатньо доказів, що підтверджують понесення відповідачем витрати на правничу допомогу, які були досліджені судом, що і відображено в ухвалі суду.
Враховуючи, що ухвала суду першої інстанції оскаржується в частині стягнення витрат на правову допомогу, в іншій частині ухвала суду не переглядається.
В судовому засіданні представник ОСОБА_1 адвокат Івасин О.Р. підтримав доводи апеляційної скарги.
ОСОБА_2 та її представник адвокат Федченко В.В. проти доводів апеляційної скарги заперечували, посилаючись на законністиь та обґрунтованіст ухвали суду в оскаржуваній частині.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, аргументи, наведені у відзиві на апеляційну скаргу, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з огляду на таке.
Відповідно доч.3 ст.142 ЦПК України слід, що у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача.
Встановлено, що Ухвалою Баришівського районного суду Київської області від 29 травня 2024 року заяву представника позивача   Івасина О.Р. про відмову від позову та закриття провадження по справі, задоволено.
Прийнято відмову представника позивача ОСОБА_1 , адвоката Івасина О.Р. від позову до Баришівської селищної ради Броварського району Київської області, ОСОБА_2 про стягнення незадоволених вимог кредитора спадкодавця.
Закрито провадження у справі за позовом представника позивача ОСОБА_1 , адвоката Івасина О.Р. до Баришівської селищної ради Броварського району Київської області, ОСОБА_2 про стягнення незадоволених вимог кредитора спадкодавця.
Стягнуто з ОСОБА_1  на користь ОСОБА_2 понесені витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 19000 грн.
Завданням розгляду справи по суті є розгляд та вирішення спору на підставі зібраних у підготовчому провадженні матеріалів, а також розподіл судових витрат (стаття 209 ЦПК України).
Право на професійну правничу допомогу гарантовано статтею 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України у рішенні від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009.
Так, у рішенні Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року 
№ 23-рп/2009 зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо.
Відповідно до частин першої, третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.
Згідно з частинами першою-четвертою статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Частиною 8 статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 02 липня 2020 року в справі № 362/3912/18 (провадження № 61-15005св19).
Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставістатті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.
Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування в справі, що свідчить про те, що витрати на правову допомогу повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами.
При зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту.
Зазначене відповідає правовому висновку Верховного Суду, викладеному в постанові від 28 грудня 2020 року у справі№ 640/18402/19(провадження № К/9901/27657/20).
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі її витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи, зокрема, на складність справи, витрачений адвокатом час.
Наявні в матеріалах справи докази не є безумовною підставою для відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі з іншої сторони, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.
Схожі висновки викладено в постановах Верховного Суду від 02 липня 2020 року у справі № 362/3912/18 (провадження № 61-15005св19), від 31 липня 2020 року у справі № 301/2534/16-ц (провадження № 61-7446св19), від 30 вересня 2020 року у справі № 201/14495/16-ц (провадження № 61-22962св19), від 23 травня 2022 року у справі № 724/318/21 (провадження № 61-19599св21).
Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на тому, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (постанови Великої Палати Верховного Суду: від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 (провадження № 12-171гс19), від 16 листопада 2022 року у справі№ 922/1964/21 (провадження № 12-14гс22).
Процесуальний закон визначає критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.
Такий висновок міститься у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19).
Вирішуючи питання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, суд має пересвідчитись що заявлені витрати є співмірними зі складністю справи, а наданий адвокатом обсяг послуг і витрачений час на надання таких послуг відповідають критерію реальності таких витрат. Також суд має врахувати розумність розміру витрат на професійну правничу допомогу та чи не буде їх стягнення становити надмірний тягар для іншої сторони.
Щодо співмірності витрат на правову допомогу слід також ураховувати позицію Верховного Суду від 01 вересня 2020 року у справі № 640/6209/19, відповідно до якої розмір відшкодування судових витрат повинен бути співрозмірним із ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також суд має враховувати критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду нарозумну необхідність судових витрат для конкретної справи.
 
З матеріалів справи відомо, що 12 січня 2024 року між адвокатом Федченко В.В. та ОСОБА_2 , укладено договір правничої допомоги №01-2/24,  додаткову угоду №1 до договору про надання правової допомоги № 01-2/24 від 13 березня 2024 року. У додатковій угоді №1 до договору про надання правової допомоги № 01-2/24 від 13 березня 2024 року сторони визначили вартість правничої допомоги за цим договором в розмірі 19 000 грн. На підтвердження розміру витрат на правничу (правову) допомогу ОСОБА_2 , представником відповідача до матеріалів справи долучено акт приймання - передачі наданої правничої допомоги від 06 травня 2024 року за Договором про надання правничої допомоги, яким сторони підтверджують факт надання послуг відповідно до положень договору і вартість надання послуг з професійної правової/правничої допомоги складає 19 000 грн.
Матеріалами справи дійсно підтверджується факт отримання ОСОБА_2 послуг адвоката Федченко В.В. з надання правової допомоги.
Разом з тим, при визначенні розміру судових витрат, що підлягають відшкодуванню, судова колегія виходить з того, що дана справа, для кваліфікованого юриста не є спором значної складності та не потребує зібрання великого обсягу доказів. 
Отже, враховуючи, наведене, судова колегія дійшла висновку, що справедливим буде стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2   витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3000 грн. За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що  ухвала Баришівського районного суду Київської області від 29 травня 2024 року в частині стягнення витрат на правову допомогу слід змінити, зменшивши суму витрат на правничу допомогу, що стягнута з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 з 19000 грн. до 3000 грн.
Керуючись ст.ст. 141, 367, 368, 374-379, 381-383, 390 ЦПК України, суд, -
 
П О С Т А Н О В И В:
 
Заяву   ОСОБА_1 , поданою адвокатом Івасиним Олександром Романовичем  - задовольнити частково.
Ухвалу Баришівського районного суду Київської області від 29 травня 2024 року - змінити, зменшивши суму стягнутих судових витрат на професійну правничу допомогу з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 з 19000 грн. до 3000 грн. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.
 
Суддя-доповідач                                                                              А. М. Стрижеус
 
Судді:                                                                                                Л. Д. Поливач
 
                                                                                                                      О. І. Шкоріна