ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 707/2771/24                                                                       Суддя (судді) першої інстанції:Баронін Д.Б.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  18 грудня 2024 року                                                                                            м. Київ
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
судді-доповідача                                       Штульман І.В.,
суддів                                                             Мєзєнцева Є.І., Черпака Ю.К.,
за участю секретаря судового засідання          Коренко Ю.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, згідно статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції на рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 29 жовтня 2024 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Житомирській області, Департаменту патрульної поліції, Інспектора 1 взводу 4 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Житомирській області Назарука Ігоря Руслановича, про скасування постанови про адміністративне правопорушення, - 

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернулася в Черкаський районний суд Черкаської області з позовною заявою до Управління патрульної поліції в Житомирській області, Департаменту патрульної поліції, Інспектора 1 взводу 4 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Житомирській області Назарука Ігоря Руслановича про скасування постанови серія ЕНА №3138810 від 26 вересня 2024 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксоване не в автоматичному режимі, якою її притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 122 Кодексу України про адміністративне правопорушення (далі - КУпАП) та накладено штраф у розмірі 340 гривень.
Рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 29 жовтня 2024 року адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено. Скасовано постанову Інспектора 1 взводу 4 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Житомирській області Назарука Ігоря Руслановича у справі про адміністративне правопорушення серії ЕНА №3138810 від 26 вересня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 122 КУпАП, а відповідну справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за частиною першою статті 122 КУпАП - закрито. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції (код в ЄДРПОУ 40108646, місцезнаходження: м. Київ, вул.Федора Ернста, буд.3) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп. 
Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, Департамент патрульної поліції подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове рішення, яким в задоволені позову відмовити в повному обсязі. Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що судом першої інстанції було порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.
В доводах апеляційної скарги Департамент патрульної поліції послався на те, що Інспектором роти №4 батальйону управління патрульної поліції в Житомирській області старшим лейтенантом поліції Назаруком Ігорем Руслановичем 26 вересня 2024 року, під час несення служби на 225 км автомобільної дороги М-06 Київ-Чоп, за допомогою лазерного вимірювача швидкості TruCam LTI 20/20 (серійний номер ТС000780) було виявлено порушення Правил дорожнього руху (далі - ПДР) позивачем ОСОБА_1 . 
Апелянт стверджує, що позивач, керуючи транспортним засобом марки «ЗАЗ Ланос», державний номерний знак НОМЕР_2 , рухалась зі швидкістю 94 (дев`яносто чотири) км/год, при цьому перевищила встановлене обмеження швидкості руху більше ніж на 20 км/год в зоні дії дорожнього знаку 3.29 (обмеження швидкості руху 70 км/год), чим порушила підпункт «б» пункту 12.9 ПДР.
Департамент патрульної поліції відмічає, що 26 вересня 2024 року Інспектором 1 взводу 4 роти батальйону Управління патрульної поліції в Житомирській області Назаруком Ігорем Руслановичем складено рапорт на ім`я начальника Управління патрульної поліції в Житомирській області про те, що 26 вересня 2024 року було зафіксовано перевищення швидкості транспортним засобом марки «ЗАЗ Ланос», державний номерний знак НОМЕР_2 . В ході винесення постанови ЕНА №3138810 щодо громадянки ОСОБА_1 ним було допущено опечатку (описку) в графі транспортний засіб та вказано невірно державний номерний знак НОМЕР_3 . Він просить вважати вірним державний номерний знак НОМЕР_2 .
Відповідно до частини четвертої статті 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Згідно частини другої статті 313 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Враховуючи, що особиста участь сторін в судовому засіданні не обов`язкова, колегія суддів визнала можливим проводити розгляд справи за відсутності сторін.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду вважає за належне апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, мотивуючи це слідуючим.
З матеріалів справи вбачається, що 26 вересня 2024 року о 16 год 23 хв Інспектором 1 взводу 4 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Житомирській області Назаруком І.Р. на 225 км траси М06 Київ-Чоп було складено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА №3138810, зі змісту якої вбачається, що ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 122 КУпАП, та накладено штраф у розмірі 340 грн. Винесення вказаної постанови мотивовано тим, що 26 вересня 2024 року о 16 год 15 хв 53 сек ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки «Geely MK», державний номерний знак НОМЕР_4 , рухалася зі швидкістю 94 км/год в зоні дії знаку 3.29 «Обмеження максимальної швидкості руху», чим перевищила встановлене обмеження швидкості руху більше ніж на 20 км/год, чим в свою чергу порушила підпункт «б» пункту 12.9 ПДР (а.с.8).
У постанові ЕНА №3138810 зазначено, що швидкість виміряна приладом TruCam ТС000780, відео п/в Motorola VB 400.
Зі змісту відеозапису з приладу TruCam ТС000780 вбачається, що 26 вересня 2024 року о 16 год 20 хв 12 сек, а не о 16 год 15 хв 53 сек, як зазначено в оспорюваній постанові, транспортний засіб з державним номерним знаком НОМЕР_2 рухався зі швидкістю 94 км/год на 225 км траси М06 Київ-Чоп. 
Вважаючи постанову відповідача серії ЕНА №3138810 про притягнення до адміністративної відповідальності протиправною, ОСОБА_1 звернулась з даним позовом до суду.
Згідно зі статтею 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Згідно із частиною першою статті 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Підпунктом «б» пункту 12.9 ПДР визначено, що водієві забороняється перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4-12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31, або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту "и" пункту 30.3 цих Правил.
Як визначено частиною першою статтею 9 Кодексу адміністративного судочинства (далі - КАС) України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно зі статтею 251 КУпАП наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи встановлюється доказами у справі, якими є: протокол про адміністративне правопорушення, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речові докази та інші документи.
Відповідно до частин першої - третьої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 КАС України. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
У відповідності до частин першої, четвертої статті 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.
Судовим розглядом встановлено, що 26 вересня 2024 року о 16 год 15 хв 53 сек на 225 км траси Київ-Чоп позивач ОСОБА_1 не керувала автомобілем марки «Geely MK», державний номерний знак НОМЕР_4 , зі швидкістю 94 км/год в зоні дії знаку 3.29 «Обмеження максимальної швидкості руху», перевищивши встановлене обмеження швидкості руху більше ніж на 20 км/год, чим в свою чергу не порушила підпункт «б» пункту 12.9 ПДР, що підтверджується відеозаписом та фото-файлом з приладу TruCam Тну000780, оскільки вона в той же день, там же о 16 год 20 хв керувала автомобілем марки «ЗАЗ Ланос», державний номерний знак НОМЕР_2 . 
В подальшому, 26 вересня 2024 року о 16 год 23 хв ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 122 КУпАП, згідно постанови серії ЕНА №3138810, та накладено штраф у розмірі 340 грн. В пункті 5 оспорюваної постанови відповідача зазначено: «Транспортний засіб (марка, модель, реєстраційний номер, належність): Geely MK НОМЕР_4 ОСОБА_2 Час та місце скоєння, суть і обставини правопорушення: 26.09.2024 16:15:53 ТРАСА М06 КИЇВ-ЧОП 225 км. На А/Д Київ Чоп 225 км, водій керуючи т/з рухався зі швидкістю 94 км/год зоні дії знаку 3.29 Обмеження максимальної швидкості руху, чим перевищив встановлене обмеження швидкості руху, більше ніж на 20 км.год. Швидкість виміряно TruCam ТС000780, відео п/в Motorola VB 400 чим порушив п.12.9.б ПДР - Перевищення водіями ТЗ встановлених обмежень швид. руху передбач. знаками 3.29.3, 31.30.3 Стаття, частина статті КУпАП:СТ.122 Ч.1» (а.с.8).
Разом з тим, колегією суддів Шостого апеляційного адміністративного суду встановлено, що оспорюваною постановою позивача ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності у зв`язку із керуванням 26 вересня 2024 року о 16 год 15 хв 53 сек транспортним засобом марки «Geely MK», державний номерний знак НОМЕР_4 , тобто іншим транспортним засобом ніж той, яким насправді 26 вересня 2024 року о 16 год 20 хв 12 сек керувала ОСОБА_1 - автомобілем марки «ЗАЗ Ланос», державний номерний знак НОМЕР_2 (ця обставина визнається всіма учасниками справи).
Згідно положень частини першої статті 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Відповідно до частини другої статті 283 КУпАП постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.
За правилами частини третьої статті 283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу. Постанова по справі про адміністративне правопорушення підписується посадовою особою, яка розглянула справу.
Наведене свідчить про те, що зазначення поліцейським інформації про транспортний засіб (марки та моделі автомобіля, його державного номерного знаку, час вчинення адміністративного правопорушення) є обов`язковими реквізитами, які повинна містити постанова у справі про адміністративне правопорушення.
Інспектор взводу №1 роти №4 батальйону управління патрульної поліції в Житомирській області старший лейтенант поліції Назарук Ігор Русланович у своєму рапорті від 26 вересня 2024 року на ім`я начальника управління патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції визнав, що в ході винесення ним постанови серії ЕНА №3138810 відносно ОСОБА_1 допустив опечатку (описку) в графі транспортний засіб, а саме: вказав невірно номерні знаки НОМЕР_3 , в зв`язку з чим просив вважати вірними номерні знаки НОМЕР_2 , так як перевищення зафіксовано на дані номерні знаки (а.с.47).
Колегія суддів Шостого апеляційного суду звертає увагу, що у вищезазначеному рапорті відповідач нічого не згадує про час і марку автомобіля, яким насправді керувала 26 вересня 2024 року о 16 год 20 хв 12 сек позивач ОСОБА_1 - «ЗАЗ Ланос», а не як зазначено в оспорюваній постанові відповідача - «Geely MK» о 16 год 15 хв 53 сек.
Враховуючи наведене вище, а також приписи статті 280 КУпАП, колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду дійшла до висновку, що в рамках цих правовідносин поліцейським під час розгляду справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та складення постанови допущено процедурні порушення, які виявилися у неправильному (неповному) з`ясуванні обставин в частині встановлення (правильного зазначення) марки автомобіля, його державного номерного знаку, часу вчинення правопорушення, оскільки ці обставини, мають ключове значення при встановленні чи спростуванні факту допущення позивачем порушення підпункту «б» пункту 12.9 ПДР України.
Крім того, як вірно встановлено судом першої інстанції, КУпАП не містить положень щодо можливості внесення виправлень у постанови в справах про адміністративні правопорушення. Однак, така можливість є очевидно необхідною, оскільки суб`єкт, який ухвалює постанову у справі про адміністративне правопорушення, може допустити описку або технічну помилку і це немає призводити до невідворотних наслідків у вигляді незаконності постанови.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 червня 2022 року у справі          №2-591/11 вказано, що суд застосовує аналогію закону і аналогію права тоді, коли на переконання суду певні відносини мають бути врегульовані, але законодавство такого регулювання не містить, внаслідок чого наявна прогалина в законодавчому регулюванні. Зазначені висновки стосуються як матеріального, так і процесуального права.
Суд вважає, що у випадку необхідності внесення виправлень у постанову по справі про адміністративне правопорушення, правомірним і доцільним буде застосування аналогії з правилами, встановленими Кримінальним процесуальним кодексом (далі - КПК) України, оскільки кримінальне процесуальне право є найбільш близькою галуззю права до галузі права, що регулює провадження у справах про адміністративні правопорушення.
Згідно частин першої, третьої статті 379 КПК України суд має право за власною ініціативою або за заявою учасника кримінального провадження чи іншої заінтересованої особи виправити допущені в судовому рішенні цього суду описки, очевидні арифметичні помилки незалежно від того, набрало судове рішення законної сили чи ні.
Ухвалу суду про внесення виправлень у судове рішення чи відмову у внесенні виправлень може бути оскаржено.
Отже, суб`єкт, який ухвалює постанову у справі про адміністративне правопорушення, за аналогією з частинами першою та третьою статті 379 КПК України може самостійно виправити описку або технічну помилку у постанові. Проте, таке виправлення має робитися саме тим суб`єктом, який прийняв постанову у справі про адміністративне правопорушення, або іншим рівним йому за статусом суб`єктом, якщо первинного суб`єкта (посадову особу) було звільнено чи переведено з відповідної з посади. Крім того, таке виправлення має вноситися шляхом винесення окремого процесуального документа (постанови про виправлення описок), який може бути оскаржений заінтересованою особою.
В даному випадку зі змісту апеляційної скарги вбачається, що виправлення в оспорювану постанову було внесено «відділом адміністративної практики УПП в Житомирській області», а не Інспектором Назаруком І.Р., та без винесення окремої постанови про виправлення описок. Вказаний висновок підтверджується рапортом інспектора від 26 вересня 2024 року, де він просить начальника УПП в Житомирській області вважати вірним інший номерний знак автомобіля, ніж той, що вказаний у постанові. Тобто, інспектор замість самостійного внесення виправлень у постанову шляхом прийняття окремої постанови про виправлення описок, попросив начальника УПП в Житомирській області вважати вірним інший зміст постанови. При цьому будь-який окремий документ у формі постанови про внесення виправлень жодною особою взагалі не приймався та не підписувався.
За вищевказаних обставин колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду вважає, що судом першої інстанції вірно встановлено, що виправлення в оспорювану постанову внесені не були, а надана до суду першої інстанції копія виправленої постанови за своєю суттю не є постановою, оскільки інспектор у належній формі не приймав рішення про внесення змін у зміст постанови та навіть не підписав змінений текст постанови, що підтверджується змістом копії постанови, де відсутній підпис інспектора і правопорушника, не вірно зазначено час вчинення правопорушення.
Таким чином, зміст оспорюваної постанови серії ЕНА №3138810 розглядається у первинному вигляді, тобто у тому вигляді, який вона мала станом на час підписання її уповноваженим суб`єктом (інспектором Назаруком І.Р.) та позивачем ОСОБА_1 . У своєму первинному вигляді вказана оспорювана постанова винесена стосовно дій, які позивач ОСОБА_1 не вчиняла, а саме: стосовно керування нею в інший час, іншим транспортним засобом ніж той, яким вона керувала насправді.
Суд апеляційної інстанції зауважує, що дотримання передбаченої законом процедури та порядку винесення постанови по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху має виключно важливу роль для встановлення об`єктивної істини органом, на який законом покладено повноваження, зокрема, щодо розгляду справ про адміністративне правопорушення. Порушення норм процесуального права суб`єктом владних повноважень (в даному випадку - інспектором патрульної поліції) при прийнятті та складанні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності зводить нанівець саму суть та завдання, покладені в основу поняття адміністративної відповідальності, оскільки ускладнює, а подекуди й унеможливлює встановлення судом, що розглядає справу про адміністративне правопорушення, об`єктивної сторони вчинюваного порушення та вини особи в його вчиненні.
Аналогічна правова позиція, викладена у постановах Верховного Суду від 15 листопада 2018 року у справі №524/5536/17, від 17 липня 2019 року у справі №295/3099/17, від              05 березня 2020 року у справі №607/7987/17.
Згідно з частиною першою статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Таким чином, в адміністративному процесі, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень тягар доказування правомірності своїх рішень, дій чи бездіяльності покладається на відповідача - суб`єкта владних повноважень, який повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, що можуть бути використані як докази у справі.
Оскільки визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з`ясування всіх обставин у справі, а тому суд під час розгляду справи повинен створювати необхідні умови для всебічного, повного й об`єктивного дослідження справи, однак не зобов`язаний підміняти собою учасників процесу, шукаючи докази виключно за власною ініціативою. Адміністративний суд має активно підтримувати перебіг провадження, досліджувати фактичні обставини справи в найбільш повному обсязі.
Європейський суд з прав людини, судова практика якого в силу приписів статті 6 КАС України та статті 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» застосовується судами як джерело права, в рішеннях у справах «Малофєєва проти Росії» та «Карелін проти Росії» зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу, оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом.
Підсумовуючи вказане, надаючи правову оцінку аргументам сторін, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що при винесені постанови серії ЕНА №3138810 від 26 вересня 2024 року відповідачами не дотримано вимог статей 248 та 280 КУпАП щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи про адміністративне правопорушення, вирішення такої в точній відповідності з законом, а тому зазначена оспорювана постанова підлягає скасуванню, а провадження у справі про вчинення адміністративного правопорушення - закриттю.
Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Згідно із частини першої статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Частиною першою статті 242 КАС України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.
За таких підстав апеляційна скарга відповідача підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Згідно частини першої статті 271 КАС України у справах, визначених статтями 273-277, 280-289 цього Кодексу, суд проголошує повне судове рішення. Копії судових рішень у справах, визначених цією статтею, невідкладно видаються учасникам справи або надсилаються їм, якщо вони не були присутні під час його проголошення.
Керуючись статтями 229, 271, 286, 308, 315, 316, 317, 322, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції - залишити без задоволення.
Рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 29 жовтня 2024 року - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач                                                                                          Штульман І.В.          

Судді                                                                                                               Мєзєнцев Є.І.

                                                                                                              Черпак Ю.К.