Номер провадження: 22-ц/813/3577/24 
Справа № 522/9329/22
Головуючий у першій інстанції Павлик І.А.
Доповідач Кострицький В. В.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.11.2024 року                                                                 м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючий суддя — Кострицький В.В. (суддя - доповідач),
суддів: Лозко Ю.П., Назарова М.В.
за участю секретаря судового засідання Соболєва Р.М.,,
учасники справи:
позивач – ОСОБА_1 
представник позивача - ОСОБА_2 
відповідач – ОСОБА_3 , Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укрфінанс Груп»
представник відповідача ОСОБА_3 – ОСОБА_4 
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги ОСОБА_4 та ОСОБА_2 на додаткове рішення Приморського районного суду м. Одеси від 21 листопада 2023 року, ухвалене у складі судді Павлик І.А., у приміщенні того ж суду,
у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 та Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укрфінанс Груп» про витребування майна,-
встановив:
Короткий зміст заяви.
24.10.2023 представником ОСОБА_3 адвокатом Шарковою Н.Р. подано заяву про розподіл судових витрат, а 30.10.2023 разом із клопотання долучено копію договору про надання правової допомоги від 04.10.2022, укладеного між ОСОБА_3 та адвокатом Шарковою Н.Р. на представництво інтересів під час розгляду справи № 522/9329/22, копію додаткової угоди № 1 до договору про надання правової допомоги від 04.10.2022 та копію акту прийому-передачі послуг від 25.10.2023. 
Короткий зміст рішення суду першої інстанції.
Додатковим рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 21 листопада 2023 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 5 000 грн. витрат на професійну правничу допомогу.
В решті вимог про відшкодування витрат на правову допомогу відмовлено.
Суд першої інстанції в обґрунтування свого рішення зазначає, що спір який виник між сторонами у справі відноситься до категорії спорів, які виникають у зв`язку витребування майна за віндикаційним позовом; матеріали справи не містять великої кількості документів на дослідження, збирання б яких адвокат витратив значний час. Даний спір для кваліфікованого юриста є незначної складності, у спорах такого характеру судова практика є сталою, великої кількості законів та підзаконних актів, які підлягають застосуванню, спірні правовідносини не передбачають.
За таких обставин, з огляду на співмірність та розумність розміру судових витрат, виходячи з конкретних обставин справи, її складності та виконаної адвокатом роботи, суд дійшов висновку про часткове відшкодування позивачу витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000,00 грн.
Доводи апеляційної скарги.
Не погоджуючись з рішенням суду, адвокат Аврамов В.П. звернувся з апеляційною скарго, в якій просить Додаткове рішення Приморського районного суду м. Одеси від 21.11.2023 - скасувати.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що оскільки рішення Приморського районного суду м. Одеси від 24.10.2023 у цій справі підлягає скасуванню, то додаткове рішення Приморського районного суду м. Одеси від 21.11.2023 також слід скасувати тому, що воно не може існувати окремо від основного рішення у справі по суті спору.
Крім того не погоджуючись з вказаним рішенням з апеляційною скаргою звернулась адвокат Шаркова Н.Р., яка просила Додаткове рішення Приморського районного суду м. Одеси від 21 листопада 2023 року скасувати та ухвалити нове рішення про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 витрат на професійну правову допомогу в сумі 80000 (вісімдесят тисяч) гривень.
В обґрунтування своїх вимог зазначає, що розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини (пункт 28 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 року у справі № 755/9215/15-ц; пункт 19 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі № 910/12876/19).
Велика Палата Верховного Суду в своїй постанові від 16.11.2022 року у справі №922/1964/21 зауважила, що неврахування судом умов договору про надання правової допомоги щодо порядку обчислення гонорару не відповідає принципу свободи договору, закріпленому у статті 627 ЦК України.
Зазначає, що справа, яка розглядалася судом протягом п`ятнадцяти місяців, не є справою незначної складності. Провадження у справі було відкрито в серпні 2022 року, проте адвокат Шаркова Н.Р. вступила в справу в жовтні 2022 року. Починаючи з жовтня 2022 року у справі було призначено 10 засідань: 20.10.20022 року, 29.11.2022 року, 12.01.2022, 23.02.2023 року, 04.04.2023 року, 18.05.2023 року, 22.06.2023 року, 10.08.2023 року, 12.10.2023 року, 24.10.2023 року.
Дійсно, не всі призначені судом у цій справі засідання відбулись по причині відсутності в суді електроенергії та через повітряні тривоги. Проте кожного разу адвокат витрачала свій час на підготовку до призначеного судом засідання, дорогу до суду, очікування та повернення до свого офісу.
Окрім того обставини справи не є типовими, судової практики з аналогічних правовідносин практично не існує. Вартість квартири, якої могла позбавитись відповідачка у разі задоволення позову, є значною.
Позиція учасників справи.
Не погоджуючись з доводами апеляційної скарги, адвокат Аврамов В.П. подав відзив, в якому просив апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити, а додаткове рішення Приморського районного суду м. Одеси від 21.11.2023 – залишити без змін.
Вказує, що матеріали справи містять лише загальний перелік робіт, що надавалися адвокатом, а деталізований опис робіт, у якому б зазначався конкретний проміжок витраченого часу відсутній, а це взагалі є підставою для відмови у відшкодуванні витрат на правничу допомогу.
ОСОБА_1 вважає, що заявлена адвокатом сума у розмірі 80000 гривень є неспіввісною, необґрунтованою та такою, що не відповідає критерію реальності, враховуючи складність справи, обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт і часу, необхідного для вчинення тих чи інших дій, а суд першої інстанції цілком обґрунтовано зменшив заявлену адвокатом суму до 5000 грн.
Щодо явки сторін.
Представники сторін з`явились до суду та надали суду свої пояснення.
Позиція апеляційного суду.
Заслухавши суддю-доповідача, представників сторін, оцінивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість рішення в межах позовної заяви та доводів апеляційної скарги, судова колегія приходить наступного.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що у матеріалах справи міститься орієнтовний розрахунок судових витрат, а саме витрати на правову допомог у сумі 80 000 грн, а також акт прийому-передачі послуг правового характеру, наданих за договором про надання правової допомоги від 04.10.2022, укладений між адвокатом Шарковою Н.Р. та ОСОБА_3 , додаткова угода до договору про надання правової допомоги від 04.10.2022, згідно яких адвокатом надані наступні послуги: ознайомлення в Приморському районному суді м. Одеси з матеріалами справи № 522/9329/22; вивчення матеріалів позовної заяви та додатків до неї; вивчення судової практики та правових позицій Верховного Суду у аналогічних правовідносинах; зустрічі з клієнтом, доведення йому правової позиції адвоката, усне консультування клієнта; підготовка відзиву на позовну заяву ОСОБА_1 , відправка відзиву іншим учасникам справи та суду; підготовка заперечень на відповідь на відзив ОСОБА_1 у справі № 522/9329/22; збір доказів, що стосуються предмету спору у справі № 522/9329/22; підготовка клопотань, інших документів процесуального характеру; участь у судових засіданнях в Приморському районному суді м. Одеси у справі № 522/9329/22 29.11.2022, 12.01.2023, 23.02.2023, 04.04.2023, 18.05.2023, 22.06.2023, 03.08.2023, 12.10.2023, 24.10.2023.
Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Статтею 264 ЦПК України передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання зокрема як розподіл між сторонами судових витрат.
Відповідно до ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Згідно з приписами ч.ч. 1-6 ст.137ЦПКУкраїни витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
ВП ВС у постанові від 27.06.2018 у справі № 826/1216/16 зазначила, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. Для підтвердження цих обставин потрібно надати суду договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, які свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги, і оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.
У постановах Верховного Суду від 07.11.2019 у справі № 905/1795/18 та від 08.04.2020 у справі № 922/2685/19 висловлено правову позицію, за якою суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Також Велика Палата Верховного Суду у додатковій постанові від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц вказала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Верховний Суд у постанові від 30.09.2020 у справі №201/14495/16-ц зазначив, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи. Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 02.07.2020 у справі №362/3912/18.
Судом першої інстанції зазначено, що спір який виник між сторонами у справі відноситься до категорії спорів, які виникають у зв`язку витребування майна за віндикаційним позовом; матеріали справи не містять великої кількості документів на дослідження, збирання б яких адвокат витратив значний час. Даний спір для кваліфікованого юриста є незначної складності, у спорах такого характеру судова практика є сталою, великої кількості законів та підзаконних актів, які підлягають застосуванню, спірні правовідносини не передбачають.
За таких обставин, з огляду на співмірність та розумність розміру судових витрат, виходячи з конкретних обставин справи, її складності та виконаної адвокатом роботи, суд дійшов висновку про часткове відшкодування позивачу витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000,00 грн.
Колегія суддів частково не погоджується з вказаним висновком з огляду на наступне.
Як вбачається з матеріалів справи, адвокат Шаркова Н.Р. ознайомлювалась в Приморському районному суді м. Одеси з матеріалами справи № 522/9329/22 (т.1 а.с. 153), надавала заяву про продовження процесуального строку та відкладення розгляду справи (т.1 156-157), приймала участь у судовому засіданні 20.10.2022, 22.06.2023, 03.08.2023, 12.10.2023, 24.10.2023, надавала відзив на апеляційну скаргу разом з додатками (т. 1 а.с. 161-212), також були надані заперечення на відповідь на відзив (т. 1 а.с. 236-243), заяву про відкладення (т.2 а.с. 27), заява про розподіл судових витрат та промова у судових дебатах ( т.2 а.с. 40-44)
Частиною 4 ст.137 ЦПК України встановлено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1)складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2)часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3)обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4)ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (ч.5 ст.137 ЦПК України).
Таким чином, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.
Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 02 липня 2020 року в справі № 362/3912/18 (провадження № 61-15005св19).
Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України, заява № 19336/04, п. 269).
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Розподіляючи витрати, понесені ОСОБА_3 на професійну правничу допомогу, колегія суддів вважає, що наявні в матеріалах справи докази не є безумовною підставою для відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі з іншої сторони, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.
Враховуючи рівень складності справи, характер виконаної адвокатом роботи наданої у зв`язку із розглядом справи в суді першої інстанції, тривалість судового розгляду, та результат професійної діяльності адвоката , принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, її складності та виконаної роботи з метою захисту інтересів ОСОБА_3 , в інтересах якого діє адвокат Шаркова Н.Р., та значимості таких дій у справі, враховуючи клопотання про зменшення витрат на правову допомогу та те, що у позові було відмовлено, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 50000 грн..
Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про скасування додаткового рішення у зв`язку із скасуванням рішення від 24 жовтня 2023 року, є недоречними, оскільки вказане рішення постановою Одеського апеляційного суду від 21.11.2024 залишено без змін.
Загальний висновок суду за результатами розгляду апеляційної скарги
Відповідно п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право: скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Відповідно п. 3 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є невідповідність висновків суду обставинам
Керуючись ст.ст. 374, 376, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,-
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.
Апеляційну скаргу ОСОБА_4 – задовольнити частково.
Додаткове рішення Приморського районного суду м. Одеси від 21 листопада 2023 року – змінити, збільшивши стягувану з ОСОБА_1 (РНКОПП: НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_3 (РНКОПП: НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 ) з 5 000 грн. до 50000 грн. витрат на професійну правничу допомогу.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту може бути оскаржена до Верховного Суду.
Повний текст постанови складено 21 листопада 2024 року.

Головуючий суддя                                                        В.В. Кострицький

Судді                                                                         М.В. Назарова 

Ю.П. Лозко