УХВАЛА

13 грудня 2024 року  
м. Київ
справа №320/29221/23
адміністративне провадження №К/990/45792/24
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду  (далі - Суд):
судді-доповідача Бевзенка В.М., 
суддів Шарапи В.М., Чиркіна С.М., 
перевіривши касаційну скаргу Головного управління Держпродспоживслужби в м. Києві на рішення Київського окружного адміністративного суду від 15.11.2023 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 31.10.2024 у справі №320/29221/23 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕНДОРФІН.» до Головного управління Держпродспоживслужби в м. Києві про визнання протиправною та скасування постанови в частині, -
В С Т А Н О В И В:
У 2023 році Товариство з обмеженою відповідальністю «ЕНДОРФІН.» (далі - позивач) звернулось до суду з позовом  до Головного управління Держпродспоживслужби в м. Києві, в якому просило:
- визнати протиправною та скасувати постанову відповідача від 24.07.2023 №22/4833 про накладення стягнень, передбачених статтею 20 Закону України «Про заходи щодо попередження та зменшення вживання тютюнових виробів і їх шкідливого впливу на здоров`я населення» в частині застосування до позивача фінансових санкцій у вигляді штрафу у розмірі 90 000, 00 грн.
Суд першої інстанції при вирішенні питання про відкриття провадження у цій справі ухвалою від 14.09.2023 відкрив провадження, вирішив розглядати і розглянув її за правилами спрощеного позовного провадження.
Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 15.11.2023, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 31.10.2024, позов задоволено.
28.11.2024 на адресу Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду через підсистему «Електронний суд» надійшла касаційна скарга Головного управління Держпродспоживслужби в м. Києві, в якій скаржник просить скасувати рішення Київського окружного адміністративного суду від 15.11.2023 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 31.10.2024 у справі №320/29221/23, ухвалити нове судове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог.
Дослідивши зміст касаційної скарги, Суд, дійшов такого висновку.
Перевіривши відповідність вказаної касаційної скарги та доданих до неї документів вимогам Кодексу адміністративного судочинства України, Суд виходить з наступного.
За правилами пункту 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження) не підлягають касаційному оскарженню, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
Відповідно до частини першої та четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом. 
Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, зокрема, якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах (пункт 3 частини четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України).
Підставою касаційного оскарження скаржник зазначає пункт 3 частини четвертої та підпункти «а», «в» пункту 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.
На обґрунтування касаційної скарги скаржник посилається на відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норм права у подібних правовідносинах, а саме у справах, пов`язаних із встановленням органом державного нагляду (контролю) порушень у контексті недотримання суб`єктами господарювання вимог щодо повної заборони куріння, вживання та використання тютюнових виробів, кальянів у приміщеннях закладів ресторанного господарства, що передбачено пунктом 5 частини другої статті 13 Закону №2899-IV, а також недотримання такими суб`єктами заборони стимулювання продажу тютюнових виробів, у тому числі використання тютюнових виробів з метою отримання послуг з приготування кальяну споживачам для подальшого вживання тютюну, що передбачено абзацами 1, 3 частини першої статті 16 Закону №2899-IV.
Відповідач зазначає, що правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 19.01.2023 у справі №420/2004/22, не міг бути застосований судами першої та апеляційної інстанцій до правовідносин у справі №320/29221/23, оскільки у цій справі досліджувалися обставини перевірки, докази і матеріали Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області та надавалася оцінка (правовий висновок) щодо інших встановлених контролюючим органом порушень, а саме: порушення абзацу першого та п`ятого частини першої статті 16 Закону №2899, про заборону будь-якої реклами та стимулювання продажу тютюнових виробів, знаків для товарів і послуг, інших об`єктів права інтелектуальної власності, під якими випускаються тютюнові вироби, в тому числі продаж тютюнових виробів у наборі з будь-якими іншими товарами або послугами. Крім того, Головним управлінням Держпродспоживслужби в місті Києві відносно Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕНДОРФІН." не виносилася постанова про накладення стягнень саме за продаж тютюнових виробів у наборі з будь-якими іншими товарами або послугами.
Також скаржник зазначає, що касаційна скарга у справі №320/29221/23 має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики та становить значний суспільний інтерес для позивача.
Наведені скаржником аргументи потребують ретельної перевірки та вивчення матеріалів справи, чого не можна виконати на стадії відкриття касаційного провадження, тому проаналізувавши підстави на яких подано касаційну скаргу у цій справі, Cуд погоджується з необхідністю здійснити касаційний перегляд рішення Київського окружного адміністративного суду від 15.11.2023 та постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 31.10.2024 у справі №320/29221/23.
Касаційна скарга відповідає вимогам статті 330 КАС України, підстави для залишення її без руху, повернення чи відмови у відкритті касаційного провадження відсутні.
Керуючись статтями 328, 334, 335, 338, 359 КАС України, Верховний Суд,
УХВАЛИВ:
Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою Головного управління Держпродспоживслужби в м. Києві на рішення Київського окружного адміністративного суду від 15.11.2023 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 31.10.2024 у справі №320/29221/23. 
Витребувати з Київського окружного адміністративного суду справу №320/29221/23.
Надіслати учасникам справи копію цієї ухвали разом із копією касаційної скарги та доданих до неї матеріалів, в порядку, встановленому статтею 251 КАС України.
Встановити строк для подачі відзиву на касаційну скаргу у десять днів з дня вручення копії цієї ухвали та роз`яснити, що до відзиву додаються докази надсилання (надання) його копій та доданих до нього документів іншим учасникам справи.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і не оскаржується.

Суддя-доповідач                                                                                             В.М. Бевзенко
Судді                                                                                                                        В.М. Шарапа
                                                                                                               С.М. Чиркін