ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2024 року	Львів	Справа № 260/408/24 пров. № А/857/8611/24	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:
головуючого судді:                                                  Носа С.П.;
суддів:                                                                      Кухтея Р.В., Шевчук С.М.;
розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 29 березня 2024 року у справі № 260/408/24 (суддя Калинич Я.М., м. Ужгород) за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії,-
                                                        В С Т А Н О В И В:          
29 січня 2024 року ОСОБА_1 (далі – позивач) звернувся у Закарпатський окружний адміністративний суд з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі – відповідач) в якому просив визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо ненарахування та невиплати додаткової винагороди позивачу, встановленої п. 1 постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 р. (далі – Постанова КМУ №168) у розмірі 100000 грн. за прийняття безпосередньої участі у бойових діях або забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії на території Донецької області за період 24.02.2022 року по 13.07.2022 року та з 13.07.2022 року по 30.11.2022 року в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 здійснити нарахування та виплату додаткової винагороди, ОСОБА_1 встановленої п. 1 постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 р. «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» у розмірі 100000 грн. за прийняття безпосередньої участі у бойових діях або забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії на території Донецької області за період з 24.02.2022 року по 13.07.2022 року та з 13.07.2022 року по 30.11.2022 року в розрахунку 100000 грн. на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах з врахуванням проведених виплат за цей період.
Свої вимоги позивач обгрунтовує тим, що з 24.02.2022 року по 13.07.2022 року та з 13.07.2022 року по 30.11.2022 року брав участь у заходах по забезпеченню оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку зі збройною агресією РФ проти України перебуваючи в Донецькій області у військовій частині НОМЕР_1 . У відповідь на заяву позивача відповідач надав довідку про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії для обчислення пенсії №1019/2 від 12.07.2023, зі змісту якої видно, що в період з 24.02.2022 року по 13.07.2022 року та з 13.07.2022 року по 30.11.2022 року не нараховувалася та не виплачувалася додаткова винагорода передбачена п. 1 постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 р. «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», що і спонукало його звернутися з даним позовом до суду першої інстанції за захистом своїх прав.
Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 29 березня 2024 року адміністративний позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії - задоволено частково.
Визнано протиправною бездіяльність щодо ненарахування та невиплати додаткової винагороди Військовою частиною НОМЕР_1 ОСОБА_1 , встановленої п. 1 постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 р. додаткової винагороди у розмірі 100000 грн. за прийняття безпосередньої участі у бойових діях або забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії на території Донецької області за період 24.02.2022 року по 13.07.2022 року та з 13.07.2022 року по 21.10.2022 року в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.
Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 додаткової винагороди встановленої п. 1 постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 р. «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» у розмірі 100000,00 грн. за прийняття безпосередньої участі у бойових діях або забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії на території Донецької області за період з 24.02.2022 року по 13.07.2022 року та з 13.07.2022 року по 21.10.2022 року в розрахунку 100000 грн. на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах з врахуванням проведених виплат за цей період. 
У задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.
Не погоджуючись з таким рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосуванням норм матеріального права, просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позову виходячи з мотивів викладених у апеляційній скарзі. Апелянт у своїй апеляційній скарзі посилається на те, що позивач немає права на отримання додаткової винагороди передбаченої п.1 постанови КМУ №168, оскільки ним не подано будь-яких доказів того, що ОСОБА_1 протягом зазначеного у своєму позові періоду безперервно приймав участь в бойових діях та перебував на бойових позиціях.
ОСОБА_1 подав відзив на апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 , вважаючи, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, а доводи апеляційної скарги є безпідставними. Тому, з підстав, викладених у відзиві, просить апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
На підставі пункту 1 частини 1 статті 311 КАС України розгляд справи проводиться в порядку письмового провадження.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла переконання, що подана апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.
Суд першої інстанції встановив, що 30 серпня 2020 року між Міністерством оборони в особі командира військової частини НОМЕР_1 полковника ОСОБА_2 з одного боку та ОСОБА_1 з іншого боку було укладено контракт про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України на посадах осіб рядового, сержантського та старшинського складу.
Згідно з виданою командиром військової частини НОМЕР_1 полковником ОСОБА_3 довідкою від 10.04.2023 року №224, старший сержант ОСОБА_1 в період з 30.04.2018 по 06.06.2018, з 17.12.2018 по 20.01.2019, з 30.01.2019 по 30.06.2019, з 10.07.2019 по 11.08.2019, з 20.03.2020 по 01.06.2020, з 12.06.2020 по 01.08.2020, з 11.08.2020 по 23.11.2020, з 14.09.2021 по 13.07.2022, з 13.07.2022 по 23.12.2022 брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи в Донецької області.
Відповідно до витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 23.12.2022 року №358, старшого сержанта ОСОБА_1 , головного сержанта взводу технічного забезпечення батальйону матеріального забезпечення військової частини НОМЕР_1 , звільненого наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 18 грудня 2022 року №251-РС у запас за підпунктом «Г» (за сімейними обставинами), - у зв`язку з наявністю дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю та/або одного із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю І чи II групи відповідно до пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», вважати таким, що справи та посаду здав і направити для зарахування на військовий облік до ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
23.12.2022 року ОСОБА_1 виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення, а з продовольчого забезпечення 24.12.2022 року.
Військовою частиною НОМЕР_1 на виконання ухвали Закарпатського окружного адміністративного суду про витребування доказів від 13 березня 2024 року долучено до матеріалів справи витяги із наказів командира Військової частини НОМЕР_1 «Про виплату додаткової винагороди військовослужбовцям на період воєнного стану» та витяги із журналів бойових дій групи матеріального забезпечення військової частини НОМЕР_1 . 
З вказаних вище витягів із наказів командира Військової частини НОМЕР_1 та журналів бойових дій групи матеріального забезпечення військової частини НОМЕР_1 вбачається, що:
- 24.02.2022 року - особовий склад групи матеріального забезпечення виконує завдання з логістичного забезпечення підрозділів бригади, на ТКП бригади в районах АДРЕСА_1 . Для ведення бойових дій особовий склад групи матеріального забезпечення не залучався;
- 01.03.2022 року – відповідно до запису в журналі бойових дій №7 інв.№77 від 24.02.2022 року група виконувала бойові (спеціальні) завдання на лінії бойового зіткнення з противником в районі АДРЕСА_2 на глибину виконання бойових (спеціальних) завдань підрозділів військової частини НОМЕР_1 першого ешелону оборони до батальйону включно. Для виконання завдань залучений старший сержант ОСОБА_1 ;
- 01.04.2022 року - особовий склад групи матеріального забезпечення виконує завдання з логістичного забезпечення підрозділів бригади, на ТКП бригади в районах АДРЕСА_2 . Для ведення бойових дій особовий склад групи матеріального забезпечення не залучався;
- 01.05.2022 року - особовий склад групи матеріального забезпечення виконує завдання з логістичного забезпечення підрозділів бригади, на ТКП бригади в районах АДРЕСА_1 . Для ведення бойових дій особовий склад групи матеріального забезпечення не залучався;
- 05.06.2022 року - відповідно до запису в журналі бойових дій №34 інв.№77 від 24.02.2022 року з 05.06.2022 року по 10.06.2022 рік група виконувала бойові (спеціальні) завдання на лінії бойового зіткнення з противником в районі н.п. Єлизаветівка Донецької області на глибину виконання бойових (спеціальних) завдань підрозділів військової частини НОМЕР_1 першого ешелону оборони до батальйону включно. Для виконання завдань залучений старший сержант ОСОБА_1 .
Згідно з витягами із журналу бойових дій групи матеріального забезпечення військової частини НОМЕР_1 вбачається:
- 20.07.2022 року - відповідно до запису в журналі бойових дій №4 інв. №77/2 від 01.07.2022 року з 20.07.2022 року по 30.07.2022 рік група виконувала бойові (спеціальні) завдання на лінії бойового зіткнення з противником в районі АДРЕСА_1 на глибину виконання бойових (спеціальних) завдань підрозділів військової частини НОМЕР_1 першого ешелону оборони до батальйону включно. Для виконання завдань залучений старший сержант ОСОБА_1 ;
- 10.08.2022 року відповідно до запису в журналі бойових дій №7 інв. №77/2 від 01.07.2022 року з 10.08.2022 року по 19.08.2022 рік група виконувала бойові (спеціальні) завдання на лінії бойового зіткнення з противником в районі АДРЕСА_1 на глибину виконання бойових (спеціальних) завдань підрозділів військової частини НОМЕР_1 першого ешелону оборони до батальйону включно. Для виконання завдань залучений старший сержант ОСОБА_1 ;
- 10.09.2022 року відповідно до запису в журналі бойових дій №12 інв. №77/2 від 01.07.2022 року з 10.09.2022 року по 19.09.2022 рік група виконувала бойові (спеціальні) завдання на лінії бойового зіткнення з противником в районі АДРЕСА_1 на глибину виконання бойових (спеціальних) завдань підрозділів військової частини НОМЕР_1 першого ешелону оборони до батальйону включно. Для виконання завдань залучений старший сержант ОСОБА_1 ;
- 10.10.2022 року відповідно до запису в журналі бойових дій №18 інв. №77/2 від 01.07.2022 року з 10.08.2022 року по 19.08.2022 рік група виконувала бойові (спеціальні) завдання на лінії бойового зіткнення з противником в районі АДРЕСА_1 на глибину виконання бойових (спеціальних) завдань підрозділів військової частини НОМЕР_1 першого ешелону оборони до батальйону включно. Для виконання завдань залучений старший сержант ОСОБА_1 .
За витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 16.03.2022 року №228 про виплату додаткової винагороди військовослужбовцям на період дії воєнного стану передбачено виплату позивачу за лютий 2022 року за період з 24.02.2022 року по 28.02.2022 року р з розрахунку 30000,00 грн. додаткової винагороди.
За витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 02.05.2022 року №500 про виплату додаткової винагороди військовослужбовцям на період дії воєнного стану передбачено виплату позивачу за березень 2022 року за період з 01.03.2022 року по 31.03.2022 року з розрахунку 30000,00 грн. додаткової винагороди.
За витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 02.05.2022 року №777 про виплату додаткової винагороди військовослужбовцям на період дії воєнного стану передбачено виплату позивачу за квітень 2022 року за період з 01.04.2022 року по 30.04.2022 року з розрахунку 30000,00 грн. додаткової винагороди.
За витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 02.06.2022 року №1217 про виплату додаткової винагороди військовослужбовцям на період дії воєнного стану передбачено виплату позивачу за травень 2022 року за період з 01.05.2022 року по 30.05.2022 року з розрахунку 30000,00 грн. додаткової винагороди.
За витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 03.07.2022 року №1603 про виплату додаткової винагороди військовослужбовцям на період дії воєнного стану передбачено виплату позивачу за червень 2022 року за період з 01.06.2022 року по 04.06.2022 року та 11.06.2022 року по 30.06.2022 року з розрахунку 30000,00 грн. додаткової винагороди, а за період з 05.06.2022 року по 10.06.2022 рік з розрахунку 100000,00 грн. додаткової винагороди.
За витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 01.08.2022 року №1834 про виплату додаткової винагороди військовослужбовцям на період дії воєнного стану передбачено виплату позивачу за липень 2022 року за 10 днів з розрахунку 100000,00 додаткової винагороди у сумі 32258,06 грн., та за 21 день з розрахунку 30000,00 грн. додаткової винагороди у сумі 20322,58 грн.
За витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 01.09.2022 року №2401 про виплату додаткової винагороди військовослужбовцям на період дії воєнного стану передбачено виплату позивачу за серпень 2022 року за 10 днів з розрахунку 100000,00 додаткової винагороди у сумі 32258,06 грн., та за 21 день з розрахунку 30000,00 грн. додаткової винагороди у сумі 20322,58 грн.
За витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 03.10.2022 року №2963 про виплату додаткової винагороди військовослужбовцям на період дії воєнного стану передбачено виплату позивачу за вересень 2022 року за 10 днів з розрахунку 100000,00 додаткової винагороди у сумі 32258,06 грн., та за 21 день з розрахунку 30000,00 грн. додаткової винагороди у сумі 20322,58 грн.
За витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 02.11.2022 року №3531 про виплату додаткової винагороди військовослужбовцям на період дії воєнного стану передбачено виплату позивачу за вересень 2022 року за 10 днів з розрахунку 100000,00 додаткової винагороди у сумі 32258,06 грн., та за 21 день з розрахунку 30000,00 грн. додаткової винагороди у сумі 20322,58 грн.
За витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 03.12.2022 року №4203 про виплату додаткової винагороди військовослужбовцям на період дії воєнного стану передбачено виплату позивачу за листопад 2022 року за період з 01.11.2022 року по 30.11.2022 року з розрахунку 30000,00 грн. додаткової винагороди.
Відповідно до картки особового рахунку працівника ОСОБА_1 за 2022 рік табельний номер 213900 відповідачем було нараховано та сплачено додаткову винагороду, передбачену Постановою №168 у розмірі 30000,00 грн. та 70000,00 грн. пропорційно дням участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії  в таких розмірах: 
у березні 2022 року – 5357,14 грн. (за лютий 2022 року); 
у квітні 2022 року – 29032,26 грн. та 3225,81 грн. відповідно (за березень 2022 року);
у травні 2022 року – 30000,00 грн. (за квітень 2022 року);
у червні 2022 року – 30000,00 грн. (за травень 2022 року);
у липні 2022 року – 24000,00 грн. та 20000,00 грн. відповідно (за червень 2022 року);
у серпні 2022 року – 20322,58 грн. та 32258,06 грн. відповідно (за липень 2022 року);
у вересні 2022 – 20322,58 грн. та 32258,06 грн. відповідно (за серпень 2022 року);
у жовтні 2022 року – 20000,00 грн. та 33333,33 грн. відповідно (за вересень 2022 року);
у листопаді 2022 року – 20322,58 грн. та 32258,06 грн. відповідно (за жовтень 2022 року).
Вважаючи неправомірною бездіяльність відповідача щодо не нарахування та невиплати додаткової винагороди встановленої п. 1 постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 р. у розмірі 100000,00 грн. за прийняття безпосередньої участі у бойових діях або забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії на території Донецької області за період 24.02.2022 року по 13.07.2022 року та з 13.07.2022 року по 30.11.2022 року в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах, позивач звернувся з позовом до суду за захистом своїх прав.
Надаючи правову оцінку обставинам справи у взаємозв`язку з нормами законодавства, що регулюють спірні правовідносини, в межах доводів та вимог апеляційної скарги колегія суддів апеляційного суду виходить з наступного.
Відповідно до частини першої статті 9 Закону України від 20.12.1991 №2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
У частині другій статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» установлено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Згідно з абзацами першим і другим частини четвертої статті 9 цього Закону грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.
Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.
Механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту України та деяким іншим особам визначений у Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженому наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 №260 (далі - Порядок №260).
За змістом пункту 2 Порядку №260 (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) грошове забезпечення включає: щомісячні основні види грошового забезпечення (посадовий оклад; оклад за військовим званням; надбавка за вислугу років); щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу; надбавки; доплати; винагорода військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту; премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення (винагороди (крім винагороди військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту); допомоги).
У пункті 8 Порядку №260 передбачено, що грошове забезпечення виплачується: щомісячні основні та додаткові види - в поточному місяці за минулий; одноразові додаткові види - в місяці видання наказу про виплату або в наступному після місяця, в якому наказом оголошено про виплату (з урахуванням вимог Бюджетного кодексу України). Грошове забезпечення виплачується за місцем перебування військовослужбовців на грошовому забезпеченні на підставі наказу командира (начальника, керівника).
На виконання Указів Президента України від 24.02.2022 №64 «Про введення воєнного стану в Україні» та №69 «Про загальну мобілізацію» Кабінет Міністрів України прийняв постанову від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», в пункті 1 якої установив, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі 30000 гривень щомісячно (крім військовослужбовців строкової служби), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).
Постановою Кабінету Міністрів України від 07.07.2022 №793 в абзаці першому пункту 1 постанови №168 слова і цифри «додаткова винагорода в розмірі 30000 гривень щомісячно» замінено словами і цифрами «додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць».
В решті зміст пункту 1 цієї постанови в частині, що стосується виплати додаткової винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України, у 2022 році не змінювався.
Таким чином, аналіз наведених норм законодавства України, чинних на момент виникнення спірних правовідносин, дає підстави для висновку, що встановлена постановою Кабінету Міністрів України №168 додаткова винагорода в розмірі 30000 гривень на місяць є складовою грошового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України, що виплачується їм на період дії воєнного стану та підлягає збільшенню до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу їх безпосередньої участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії під час перебування безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів.
Відповідно до пункту 21 постанови Кабінету Міністрів України №168, доповненого згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 07.07.2022 №793, яка підлягала застосуванню з 24 лютого 2022 року, порядок і умови виплати додаткової винагороди, а також одноразової грошової допомоги, передбачених цією постановою, визначаються керівниками відповідних міністерств та державних органів.
Так, телеграмою від 07.03.2022 №248/1217 Міністр оборони України (зміст телеграми відтворено в постанові Верховного Суду від 25.01.2024 №560/1216/23) довів до відома, зокрема, командирів (начальників) військових частин, вимогу щодо виплати військовослужбовцям Збройних Сил України за періоди безпосередньої участі в бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії під час перебування безпосередньо в районах ведення воєнних (бойових) дій (проведення заходів), визначених рішеннями Головнокомандувача Збройних Сил України, додаткової винагороди в розмірі 100000 гривень у розрахунку на місяць (пропорційно часу участі у таких діях та заходах).
Для визначення права військовослужбовця на отримання додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень відповідно до постанови №168, необхідно керуватися саме положеннями згаданої постанови та встановити обставини безпосередньої участі військовослужбовця у 1) бойових діях або 2) забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії.
Відповідно до довідки військової частини НОМЕР_1 від 10.04.2023 року №224, старший сержант ОСОБА_1 в період з 30.04.2018 по 06.06.2018, з 17.12.2018 по 20.01.2019, з 30.01.2019 по 30.06.2019, з 10.07.2019 по 11.08.2019, з 20.03.2020 по 01.06.2020, з 12.06.2020 по 01.08.2020, з 11.08.2020 по 23.11.2020, з 14.09.2021 по 13.07.2022, з 13.07.2022 по 23.12.2022 брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи в Донецької області.
Довідка видана на підставі зокрема, наказу командира оперативно-тактичного угруповання «Схід» від 24.09.2021 №254; наказу командира оперативно-тактичного угруповання «Донецьк» від 25.07.2022 №35; наказу командира оперативно-тактичного угруповання «Лиман» від 22.07.2022 №40/дск; наказу командира оперативно-тактичного угруповання «Лиман» від 10.112022 №151/дск; наказу командира оперативно-тактичного угруповання «Лиман» від 10.01.2023 №10/дск.
Постановою Кабінету Міністрів України від 06 грудня 2022 року №1364 повноваження щодо затвердження переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, надано саме Міністерству з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій. Відповідно до переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22 грудня 2022 року №309 м. Бахмут Бахмутської міської територіальної громади , Курахівська міська територіальна громада за винятком смт Гостре, Мирноградська міська територіальна громада є зонами бойових дій з 24 лютого 2022 року по теперішній час. С. Катеринівка Лиманської міської територіальної громади Донецької області була  зоною бойових дій в період з 25.02.2022 року по 14.04.2022 року та 26.09.2022 року по 31.12.2022 року (позивач перебував там у березні 2022 року).
Відповідно до наданих відповідачем витягів із журналу бойових дій позивач в період з лютого 2022 по жовтень 2022 року виконував завдання з логістичного забезпечення підрозділів бригади в районах н.п. Велика Новосілка, нп. Бахмут, АДРЕСА_2 , та залучався до бойових (спеціальних) завдань на лінії бойового зіткнення.
Дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції встановив наявність доказів про підтвердження безпосередньої участі позивача в спірні періоди у бойових діях та заходах, передбачених пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України №168.
Будь-яких відомостей щодо неналежного виконання ОСОБА_1 обов`язків військової служби або наявності інших обставин, що б виключали наявність у нього права на отримання передбаченої законодавством додаткової винагороди, відповідач не надав.
Захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки, відповідно до положень ст. 17 Конституції України, є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу.
Нормами ст. 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів визнано обов`язком громадянина України. Громадяни відбувають на військову службу відповідно до закону.
Держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей (ст. 17 Конституції України).
За змістом статей 17, 65 Основного Закону України громадяни України, які захищають Вітчизну, незалежність та територіальну цілісність України, виконують конституційно значущі функції, тож держава повинна надавати їм і членам їхніх сімей особливий статус та забезпечувати їх додатковими гарантіями соціального захисту відповідно до ч. 5 ст. 17 Конституції України як під час проходження служби, так і після її закінчення; закріплення в Конституції України обов`язку держави щодо забезпечення соціального захисту громадян України, які захищають Вітчизну, суверенітет і територіальну цілісність України, є запорукою його реалізації державою та недопущення зниження рівня соціального захисту цих осіб та членів їхніх сімей (Рішення Конституційного Суду України від 18 грудня 2018 року №12-р/2018, від 25 квітня 2019 року №1-р(II)/2019).
Розвиваючи зазначені юридичні позиції, Конституційний Суд України у своєму рішенні №7-р(II)/2022 від 12 жовтня 2022 року зазначив, що зі змісту ч. 1, 2, 5 ст. 17 Конституції України у їх взаємозв`язку з ч. 1 ст. 46, ч. 1 ст. 65 Основного Закону України випливає конституційний обов`язок держави надати спеціальний юридичний статус громадянам України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, членам їхніх сімей, а також особам, що збройно захищають суверенітет, територіальну цілісність та недоторканність України під час агресії російської федерації проти України, розпочатої у лютому 2014 року, із забезпеченням відповідно до цього статусу соціальних гарантій високого рівня.
Конституційний Суд України зазначав, що статус військовослужбовців обумовлює високий ризик отримання поранення, ушкодження здоров`я чи навіть загибелі під час виконання службових обов`язків під час захисту Вітчизни (Рішення Конституційного Суду України від 06 квітня 2022 року №1-р(II)/2022).
Конституційний Суд України в Рішенні від 20 грудня 2016 року №7-рп/2016 наголосив на тому, що організаційно-правові та економічні заходи, спрямовані на забезпечення належного соціального захисту громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей, пов`язані не з втратою працездатності, безробіттям або відсутністю достатніх засобів для існування (стаття 46 Конституції України), а з особливістю виконуваних ними обов`язків щодо забезпечення однієї з найважливіших функцій держави - захист суверенітету і територіальної цілісності України (частина перша статті 17 Основного Закону України); потреба в додаткових гарантіях соціального захисту цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена, зокрема, тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях пов`язана з ризиком для життя і здоров`я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей.
Окрім того, Конституційний Суд України у Рішенні від 06 квітня 2022 року №1-р(II)/2022 вказав, що ч. 5 ст. 17 Конституції України викладено так, що реалізація права на соціальний захист осіб, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей потребує якісного і ефективного законодавчого регулювання та запровадження механізмів забезпечення їх державної підтримки; а також, що з урахуванням вимог ч. 5 ст. 17 Конституції України метою законодавчого регулювання в цій сфері є як усебічне соціальне забезпечення військовослужбовців, яке компенсуватиме установлені законом обмеження та умови служби, властиві цій категорії громадян, так і підвищення мотивації особового складу Збройних Сил України у виконанні ними покладених на них функцій щодо оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності.
Військовослужбовець, виконуючи накази командування щодо здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, не повинен перейматися питаннями імовірності недотримання військовою частиною, яка уособлює в собі державу, усіх встановлених формальностей, що в подальшому може впливати на його особисті права, у тому числі право на отримання спірної додаткової винагороди.
Принцип належного урядування не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість. Будь-яка інша позиція була б рівнозначною санкціонуванню неналежного розподілу обмежених державних ресурсів, що саме по собі суперечило б загальним інтересам. З іншого боку, потреба виправити минулу помилку не повинна непропорційним чином втручатися в нове право, набуте особою, яка покладалася на легітимність добросовісних дій державного органу.
Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків. Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються.
Конституційний Суд України неодноразового акцентував на тому, що держава, виконуючи свій головний обов`язок - утвердження і забезпечення прав і свобод людини повинна не тільки утримуватися від порушень чи непропорційних обмежень прав і свобод людини, але й вживати належних заходів для забезпечення можливості їх повної реалізації кожним, хто перебуває під її юрисдикцією; з цією метою законодавець та інші органи публічної влади мають забезпечувати ефективне юридичне регулювання, яке відповідає конституційним нормам і принципам, та створювати механізми, необхідні для задоволення потреб та інтересів людини (Рішення від 1 червня 2016 року №2-рп/2016).
Наведені юридичні позиції Конституційного Суду України є застосовними до реалізації також соціальних та економічних прав і свобод людини, оцінки державного втручання до їх сфери, зокрема права на соціальний захист.
З огляду на викладені обставини та норми чинного законодавства України, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про те, що Військова частина НОМЕР_1 протиправно не видала наказ про призначення та нарахування позивачу додаткової винагороди у розмірі 100000 грн. з 24 лютого 2022 року по 13 липня 2022 року та 14 липня 2022 року по 21 жовтня 2022 року, у зв`язку з чим допустила протиправну бездіяльність в цій частині.
Як наслідок, для ефективного захисту прав, свобод та інтересів позивача, Військова частина НОМЕР_1 зобов`язана здійснити нарахування та виплату додаткової винагороди ОСОБА_1 , встановленої п. 1 постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 р. «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» у розмірі 100000 грн. за прийняття безпосередньої участі у бойових діях або забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії на території Донецької області за період з 24.02.2022 року по 13.07.2022 року та з 13.07.2022 року по 21.10.2022 року в розрахунку 100000 грн. на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах з врахуванням проведених виплат за цей період.
Таким чином висновок суду першої інстанції про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог щодо зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 здійснити нарахування та виплату додаткової винагороди ОСОБА_1 , встановленої п. 1 постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 р. «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» у розмірі 100000 грн. за прийняття безпосередньої участі у бойових діях або забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії на території Донецької області за період з 24.02.2022 року по 13.07.2022 року та з 13.07.2022 року по 21.10.2022 року в розрахунку 100000 грн. на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах з врахуванням проведених виплат за цей період є обґрунтованим. Доводи апеляційної скарги означеного висновку суду не спростовують, з огляду на вищезазначені мотиви.
Решта доводів та заперечень учасників справи, висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, зокрема у рішенні у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відображено принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п.29).
Статтею 316 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З урахуванням викладеного колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним, доводи апеляційної скарги зроблених судом першої інстанції висновків не спростовують і при ухваленні оскарженого судового рішення порушень норм матеріального та процесуального права ним допущено не було, тому підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції відсутні.
Керуючись статтями 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
                                             П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення. 
Рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 29 березня 2024 року у справі № 260/408/24 - без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 

Головуючий суддя	 	С. П. Нос 	
судді	 	Р. В. Кухтей 	
 	 	С. М. Шевчук