УХВАЛА
23 вересня 2024 року
м. Київ
справа № 509/4768/14-ц
провадження № 61-12293ск24
 
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Карпенко С. О., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Шиєнков Ярослав Євгенович, на рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 18 березня 2021 року та постанову Одеського апеляційного суду від 12 липня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя,
ВСТАНОВИВ:
24 серпня 2024 року ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Шиєнков Я. Є., засобами поштового зв`язку подав до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 18 березня 2021 року та постанову Одеського апеляційного суду від 12 липня 2024 року.
Відповідно до частини третьої статті 3 Цивільного процесуального кодексу 
(далі - ЦПК) України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Згідно зі статтею 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення. Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу.
Відповідно до пункту 2 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги додаються докази, що підтверджують дату отримання копії оскаржуваного рішення суду апеляційної інстанції, - за наявності.
Згідно з частинами четвертою, п`ятою статті 272 ЦПК України за заявою учасника справи копія повного судового рішення вручається йому під розписку безпосередньо в суді. Учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі 
у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення - якщо така адреса відсутня.
Відповідно до відомостей Єдиного державного реєстру судових рішень оскаржувану постанову Одеський апеляційний суд прийняв 12 липня 2024 року, повний текст якої склав 12 липня 2024 року; забезпечено надання загального доступу 15 липня 
2024 року.
Представник ОСОБА_1 адвокат Шиєнков Я. Є. подав касаційну скаргу 
24 серпня 2024 року, тобто з пропуском строку на касаційне оскарження, водночас порушує питання про поновлення цього строку, і зазначає, що копію оскаржуваної постанови суду апеляційної інстанції отримав представник ОСОБА_1 1 серпня 2024 року засобами електронної пошти, але на підтвердження цього не надає відповідних доказів, які підтверджують дату отримання копії оскаржуваного судового рішення, а також інших доказів на підтвердження причин пропуску строку на касаційне оскарження, зокрема доказів порушення апеляційним судом порядку вручення копії судового рішення, передбаченого статтею 272 ЦПК України.
За змістом касаційної скарги, на підтвердження причин пропуску строку на касаційне оскарження заявником надається роздруківка скриншоту електронної пошти, але як додаток - вказана роздруківка не зазначена і до касаційної скарги 
не додана.
На стадії вирішення питання про відкриття касаційного провадження Верховний Суд не має можливості перевірити наявність чи відсутність у матеріалах справи доказів на підтвердження надсилання/вручення судом апеляційної інстанції копії рішення заявнику.
Отже на усунення зазначеного недоліку касаційної скарги заявнику необхідно надати суду належні та допустимі докази, які підтверджують поважність причин пропуску строку на касаційне оскарження рішення Овідіопольського районного 
суду Одеської області від 18 березня 2021 року та постанови Одеського апеляційного суду від 12 липня 2024 року, зокрема доказів на підтвердження надсилання/вручення судом апеляційної інстанції копії оскаржуваного судового рішення заявнику.
Відповідно до пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору 
у встановлених порядку і  розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.
Відповідно до підпункту 1 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України 
«Про судовий збір», за подання до суду фізичною особою позовної заяви майнового характеру сплачується судовий збір у розмірі 1 відсотка ціни позову, але не менше 0,4 розміру та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Відповідно до пунктів 2, 9 частини 1 статті 176 ЦПК України у позовах про визнання права власності на майно або його витребування ціна позову визначається вартістю майна. У позовах про право власності на нерухоме майно, що належить фізичним особам на праві приватної власності, - дійсною вартістю нерухомого майна, а на нерухоме майно, що належить юридичним особам, - не нижче його балансової вартості.
У цій справі пред`явлено позов, в якому ОСОБА_2 просила визнати житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами спільною сумісною власністю, визнати за нею право власності на частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами та припинити право власності ОСОБА_1 на частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, а також просила визначити порядок користування нерухомим майном. Водночас відомості про ціну позову (вартість майна, яке підлягає поділу) в касаційній скарзі не зазначено.
Разом з касаційною скаргою заявник звернувся із заявою про звільнення від сплати судового збору, яка обгрунтована тим, що судовий збір за подання касаційної скарги становить 15 140 грн, водночас за попередній рік ОСОБА_1 отримав дохід, 
в розмірі 255 560,34 грн, і 5 відсотків його річного доходу становить 12 778,02 грн, тобто розмір судового збору є більшим 5 відсотків його річного доходу, тому, посилаючись на пункт 1 частини першої статті 8 Закону України «Про судовий збір», просить суд звільнити його від сплати судового збору. Водночас заявник не обгрунтовує вказаний ним розмір судового збору, і аналіз касаційної скарги та доданих до неї матеріалів не дозволяє встановити ціну позову, оскільки неможливо встановити вартість спірного майна у цій справі.
З метою визначення розміру судового збору за подання касаційної скарги, а також встановлення підставності та вирішення клопотання про звільнення від сплати судового збору, заявнику необхідно надати суду відомості щодо ціни позову (вартості майна, яке підлягає поділу) в цій справі, підтверджені відповідними доказами.
Оскільки касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених
статтею 392 ЦПК України, вона відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України залишається без руху.
Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України, Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 18 березня 2021 року та постанову Одеського апеляційного суду від 12 липня 2024 року залишити без руху.
Надати скаржнику десять днів з дня вручення цієї ухвали для усунення недоліків касаційної скарги.
Якщо доказів, що підтверджують поважність причин пропуску строку на касаційне оскарження, не буде подано заявником у зазначений строк, це є підставою для відмови у відкритті касаційного провадження.
У разі невиконання у встановлений судом строк інших вимог цієї ухвали скарга вважатиметься неподаною і підлягатиме поверненню.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                                                       С. О. Карпенко