Справа № 2-1316/948/11                                Головуючий у 1 інстанції: Галайко Н. М. 
Провадження № 22-ц/811/2497/24                 Доповідач в 2-й інстанції: Ванівський О. М. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

04 листопада 2024 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді: Ванівського О.М.,
суддів Цяцяка Р.П., Шеремети Н.О.
секретаря: Ковальчука Ю.П.
з участю: апелянта - ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 22 липня 2011 року у справі за позовом ПАТ "ОТП Банк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

в с т а н о в и в:
В березні 2011 року ПАТ "ОТП Банк” звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
В обґрунтування позовних вимог покликалися на те, що 27.06.2008р. між ЗАТ "ОТП Банк" та ОСОБА_1 було укладено Кредитний договір №CL-605/002/2008, згідно якого ОСОБА_1 отримав у ЗАТ "ОТП Банк" кредит в сумі 67 987,48 доларів США строком до 26.06.2014р. зі сплатою 14,49% річних за користування кредитом.
Позичальник зобов`язався у визначені договором строки повертати кредит та виплачувати проценти за користування кредитом в сумі, строки та на умовах, що передбачені Договором.
Позивач свої зобов`язання за Договором ЗАТ "ОТП Банк" виконав, надавши Відповідачеві кредит на умовах, що визначені договором. В порушення умов Договору Відповідач свої зобов`язання перед Банком належним чином не виконав, в результаті чого у нього виникла прострочена заборгованість за кредитом у розмірі 33 266,97 доларів США та 11473,39 гривень, з яких 27877,52 доларів США – залишок заборгованості за кредитом; 5389,45 доларів США – несплачені відсотки за користування кредитом; 11 473,39 гривень – нарахована пеня.
Окрім того 27.06.2008р. між ЗАТ "ОТП Банк" та ОСОБА_1 було укладено Договір №605/109/08/1 про кредитування поточного рахунку (овердрафт), згідно якого Банк надав Позичальнику Овердрафт шляхом кредитування його поточного рахунку № НОМЕР_1 у розмірі ліміту овердрафту, який становить 25300 гривень, а позичальник прийняв кредит та зобов`язався належним чином його використати та повернути банку суму отриманого кредиту і сплатити плату за користування кредитом.
Позивач вказував, що в порушення умов Договору Відповідач свої зобов`язання перед Банком належним чином не виконав, в результаті чого у нього виникла прострочена заборгованість за Договором овердрафту у розмірі 10 081,70грн., з яких 6262,00грн. – залишок заборгованості за овердрафтом; 3 819,7грн. – сума несплачених відсотків за користування овердрафтом.
Згідно з умовами договору купівлі-продажу кредитного портфелю від 18.03.2011р. ПАТ "ОТП Банк" відступило, а ТзОВ "ОТП Факторинг Україна" прийняло право вимоги за кредитним договором №CL-605/002/2008 від 27.06.2008р., а тому до позивача перейшли всі права ПАТ "ОТП Банк" щодо вимоги до відповідача за кредитним договором №CL-605/002/2008 від 27.06.2008р.
Оскаржуваним заочним рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 22 липня 2011 року позовні вимоги ТзОВ "ОТП Факторинг Україна" задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 в користь ТзОВ "ОТП Факторинг Україна" заборгованість за Кредитним договором №CL-605/002/2008 від 27.06.2008р. у розмірі 275 672 (двісті сімдесят п`ять тисяч шістсот сімдесят дві) гривень 69коп.
Стягнуто з ОСОБА_1 в користь ТзОВ "ОТП Факторинг Україна" судові витрати, що були останнім сплачені при подачі позовної заяви в суд, у розмірі 1700 гривень 00 коп. судового збору та 120 гривень – витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.
В задоволенні інших позовних вимог ТзОВ "ОТП Факторинг Україна" - відмовлено.
Рішення в апеляційному порядку оскаржив ОСОБА_1 .
Вважає, що при ухваленні рішення не були з`ясовані усі обставини, що мають значення для справи та неправильно застосовано норми матеріального права, а тому воно є незаконним та необґрунтованим. 
Зазначає, що ухваливши процесуальне рішення про залучення ТзОВ "ОТП Факторинг Україна" до участі у справі як правонаступника позивача ПАТ «ОТП Банк», суд був зобов`язаний прийняти відповідну ухвалу. Вважає, що оскільки процесуальне рішення про заміну позивача у справі не прийнято, то отримавши і долучивши до матеріалів справи докази втрати позивачем ПАТ «ОТП Банк» прав вимоги за вказаними у позові кредитними договорами, суд зобов`язаний був ухвалити у справі рішення про відмову в задоволенні позову.
Просить рішення суду скасувати та постановити нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення апелянта - ОСОБА_1 на підтримання апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити.
Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.
В силу положень ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. 
Згідно п. п. 1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. 
Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції не відповідає зазначеним вимогам.
Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.
Задовольняючи позов про стягнення заборгованості за кредитним договором, суд першої інстанції виходив з того, що позивач свої зобов`язання за Договором ЗАТ "ОТП Банк" виконав, надавши Відповідачеві кредит на умовах, що визначені договором, а відповідач свої зобов`язання перед Банком належним чином не виконав, в результаті чого у нього виникла прострочена заборгованість за кредитом.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції враховуючи наступне. 
Відповідно до статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Згідно положень ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Частиною 1 ст. 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.
Матеріалами справи та судом встановлено, що 27.06.2008р. між ЗАТ "ОТП Банк" та ОСОБА_1 було укладено Кредитний договір №CL-605/002/2008, згідно якого ОСОБА_1 отримав у ЗАТ "ОТП Банк" кредит в сумі 67 987,48 доларів США строком до 26.06.2014р. зі сплатою 14,49% річних за користування кредитом. 
Крім того, 27.06.2008 р. між ЗАТ "ОТП Банк" та ОСОБА_1 було укладено Договір №605/109/08/1 про кредитування поточного рахунку (овердрафт), згідно якого Банк надав Позичальнику Овердрафт шляхом кредитування його поточного рахунку № НОМЕР_1 у розмірі ліміту овердрафту, який становить 25300 гривень, а позичальник прийняв кредит та зобов`язався належним чином його використати та повернути банку суму отриманого кредиту і сплатити плату за користування кредитом.
Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором №CL-605/002/2008 від 27.06.2008р. заборгованість позичальника ОСОБА_1 станом на 21.02.2011р. становила 33 266,97 доларів США та 11473,39 гривень, з яких 27877,52 доларів США – залишок заборгованості за кредитом; 5389,45 доларів США – несплачені відсотки за користування кредитом; 11 473,39 гривень – нарахована пеня. Загальна заборгованість у гривневому еквіваленті згідно курсу Національного банку України станом на 21.02.2011р. становила 275672,69 грн.
Згідно розрахунку заборгованості за договором про кредитування поточного рахунку (овердрафт) №605/109/08/1 від 27.06.2008р. заборгованість позичальника ОСОБА_1 станом на 21.02.2011р. становить 10 081,70грн., з яких 6262,00грн. – залишок заборгованості за овердрафтом; 3 819,7грн. – сума несплачених відсотків за користування овердрафтом.
Відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно зі статтею 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.
За приписами частини першої статті 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов`язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором (ч. 1ст. 519 ЦК України).
Таким чином, відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав. В справах про визнання недійсними договорів про відступлення права вимоги судам необхідно з`ясовувати обсяг та зміст прав, які переходять до нового кредитора та чи існують ці права на момент переходу.
Аналогічні висновки викладені в постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі № 752/8842/14-ц.
Межі обсягу прав, що переходять до нового кредитора, можуть встановлюватися законом і договором, на підставі якого здійснюється перехід права. Обсяг і зміст прав, які переходять до нового кредитора є істотними умовами цього договору.
Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє приватне (цивільне) право повністю або частково.
Для застосування того чи іншого способу захисту необхідно встановити, які ж приватні (цивільні) права (інтереси) позивача порушені, не визнані або оспорені відповідачем і за захистом яких приватних (цивільних) прав (інтересів) позивач звернувся до суду.
Суд, розглядаючи справу, повинен вирішити питання про правильність визначення процесуальної правосуб`єктності сторін, зокрема, що позивач дійсно є суб`єктом тих прав, законних інтересів та юридичних обов`язків, які становлять зміст спірних правовідносин і з приводу яких суд повинен ухвалити судове рішення.
Нормами ЦПК України не передбачено можливості заміни позивача чи залучення особи як співпозивача.
Відсутність порушеного, не визнаного або оспореного відповідачем приватного (цивільного) права (інтересу) позивача є самостійною підставою для відмови в позові.
Зокрема, встановивши те, що оспорюваний правочин або інші правовідносини не порушують прав і законних інтересів позивача, суд не повинен вдаватися до перевірки ефективності обраного позивачем способу захисту та правової оцінки по суті спору, встановлення обставин наявності/відсутності ідентифікуючих ознак, оскільки вказане є самостійною, достатньою підставою для відмови в позові.
Аналогічну правову позицію викладено у постановах Верховного Суду від 04 грудня 2019 року у справі № 910/15262/18, від 03 березня 2020 року у справі № 910/6091/19, від 16 жовтня 2020 року у справі № 910/12787/17.
Як вбачається з матеріалів справи, згідно договору купівлі – продажу кредитного портфелю від 18 березня 2011 року ПАТ «ОТП Банк» відступило ПАТ «ОТП Факторинг Україна» право вимоги за кредитним договором №CL-605/002/2008 від 27.06.2008 р.
ПАТ «ОТП Банк» звернулось з позовною заявою до ОСОБА_1 23.03.2011 року (згідно штемпеля на конверті), тобто через 5 днів після укладення договору купівлі – продажу кредитного портфелю від 18 березня 2011 року.
Тобто, на момент подання позову про стягнення заборгованості, вже було відсутнє зобов`язання між первісним кредитором та боржником ОСОБА_1 , відтак у первісного кредитора не виникло право вимоги за зобов`язанням, яке ПАТ «ОТП Банк» відступило ПАТ «ОТП Факторинг Україна» на підставі договору купівлі – продажу кредитного портфелю.
Таким чином, ПАТ «ОТП Банк» є неналежним позивачем, оскільки не має права вимагати від ОСОБА_1 сплати заборгованості за кредитним договором, укладеним 27.06.2008 року між останнім та ПАТ «ОТП Банк».
Вищенаведеним обставинам суд першої інстанції не надав належну оцінку, прийшовши до неправильного висновку про задоволення позовних вимог.
Доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження під час апеляційного перегляду справи.
Відповідно до пункту 2 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Згідно зі статтею 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Отже, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції не дотримався вимог матеріального та процесуального права, неповно з`ясував обставини, які мають значення для справи, його висновки не відповідають обставинам справи, тому апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.
Керуючись ст.ст. 367, 368, п. 2 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 376, 381-384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд, -
п о с т а н о в и в:
апеляційну скаргу  ОСОБА_1 - задовольнити.
Рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 22 липня 2011 року скасувати та постановити нове судове рішення, яким в задоволенні позову ПАТ "ОТП Банк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.
Повний текст постанови складено 13.11.2024 року.

Головуючий: Ванівський О.М.

Судді                                          Цяцяк Р.П.

                                                Шеремета Н.О.