Дата документу 22.10.2024 Справа № 332/5320/23

ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ЄУН 332/5320/23 Головуючий у І інстанції: Сінєльнік Р.В.
Провадження № 22-ц/807/1756/24                                                      Суддя-доповідач: Поляков О.З.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
22 жовтня 2024 року         м. Запоріжжя
Колегія суддів судової палати з цивільних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

Головуючого:         Полякова О.З.,
суддів: Кухаря С.В.,
        Трофимової Д.А.,
розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 на рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 17 липня 2024 року у справі за позовом Акціонерного Товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2023 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що  ОСОБА_1 звернувся до банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Заяву № б/н від 11.04.2008.
Відповідач при підписанні анкети-заяви підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Заявою відповідача підтверджується той факт, що він був повністю проінформований про умови кредитування в АТ КБ «ПриватБанк», які були надані йому для ознайомлення в письмовій формі.
26.05.2008 відповідачем також була підписана Довідка про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду». В цій же довідці відповідач власним підписом підтвердив, що з фінансовими умовами надання кредитки і прикладами розрахунку суми плати за використання кредитних коштів ознайомлений.
Банком на підставі Договору надання банківських послуг відкрито картковий рахунок із початковим кредитним лімітом у розмірі, що зазначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку, а відповідачу надано у користування кредитну картку. У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 53000,00 грн.
Таким чином, банк свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Але в процесі користування кредитним рахунком відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості, у зв`язку з чим утворилась заборгованість. 
Посилаючись на означені обставини, АТ КБ «ПриватБанк» просило суд стягнути з ОСОБА_1 на його користь: заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг № б/н від 11.04.2008 року у розмірі 62479,05 грн станом на 11.06.2023, яка складається з наступного: 55779,88 грн – заборгованість за кредитом; 6699,17 грн – заборгованість за відсотками за користування кредитом; 0,00 грн – заборгованість за комісією; 0,00 грн – пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором; судові витрати у розмірі 2684,00 грн судовий збір.
Заочним рішенням Заводського районного суду м. Запоріжжя від 22 лютого 2024 року позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 11.04.2008 року, станом на 11.06.2023 року у розмірі 62479,05 грн та понесені судові витрати в сумі 2684,00 грн судового збору.
Ухвалою Заводського районного суду м. Запоріжжя від 12.04.2024 заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення задоволено, вказане заочне рішення скасовано, справу призначено до розгляду.
Рішенням Заводського районного суду м. Запоріжжя від 17 липня 2024 року позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 11.04.2008 року, станом на 11.06.2023 року у розмірі 62479,05 грн та понесені судові витрати в сумі 2684,00 грн судового збору.
Не погоджуючись із зазначеним рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 17 липня 2024 року скасувати, відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.
В обґрунтування апеляційної скарги скаржник зазначає, що витяги з Умов та правил надання банківських послуг, з Тарифів не підписані відповідачем. Позивачем не надано належних та допустимих доказів досягнення між позивачем та відповідачем згоди щодо всіх істотних умов кредитного договору, зокрема, щодо сплати простроченого тіла, відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне повернення кредиту.
Також у скарзі вказано, що 11.04.2008 року банк не видавав клієнту жодних карток, не відкривав рахунків та не встановлював кредитних лімітів. Анкета-заява не містить відомостей про розмір відсотків, розмір кредитного ліміту, строк кредитування, дані кредитної картки.
Апелянт стверджує, що підстави для покладення на відповідача обов`язку по сплаті заборгованості за відсотками, пенею, комісіями відсутні, тому суми надходжень, розподілені банком на погашення складових заборгованостей підлягають зарахуванню на погашення тіла кредиту. Відповідачем повернуто всю суму коштів, отриманих від банку, тому відсутні підстави для стягнення заборгованості за тілом кредиту.
Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 369 цього Кодексу.
За приписами п. 1 ч. 4 ст. 274 ЦПК України, в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, розірвання шлюбу та поділ майна подружжя.
Зважаючи на те, що ціна позову у справі становить менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, даний спір за визначеними статтею 274 ЦПК України критеріями відноситься до категорії малозначних, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без виклику сторін.
Згідно з ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
У відзиві на апеляційну скаргу АТ КБ «ПриватБанк» заперечує проти доводів Попіла В.А., просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції в силі та без змін.
Заслухавши доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з огляду на таке.
Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Зазначеним вимогам закону оскаржуване рішення суду відповідає.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з їх доведеності та обґрунтованості. 
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на таке.
Суд першої інстанції встановив та підтверджено матеріалами справи, що  ОСОБА_1 звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав анкету-заяву № б/н від 11.04.2008 року (а.с.30).
Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правила надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві (а.с.30 зворот). Заявою відповідача підтверджується той факт, що він був повністю проінформований про умови кредитування в АТ КБ «ПриватБанк», які були надані йому для ознайомлення в письмовій формі.
Формулярами та стандартними формами є саме «Умови та правила надання банківських послуг» та «Тарифи Банку», які згідно до заяви отримані відповідачем для ознайомлення в письмовій формі .
26.05.2008 року відповідачем також була підписана Довідка про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду». В цій же довідці Відповідач власним підписом підтвердив, що «З фінансовими умовами надання Кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» і прикладами розрахунку суми плати за використання кредитних коштів ознайомлений»(а.с.29).
Банком на підставі Договору надання банківських послуг відкрито картковий рахунок із початковим кредитним лімітом в розмірі 500,00 грн., відповідачу надано у користування кредитну картку(а.с.15). В подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 53000 грн., що підтверджується Довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки оформленої на ОСОБА_1 .(а.с.15).
За положеннями п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори.
За приписами ч. 1 ст. 207 ЦК України договір вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.
Частиною 1 статті 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Статтею 634 ЦК України визначено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлено однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Згідно з ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
За приписами ч. 1 ст. 638 та ч. 1 ст. 640 ЦК України договір є укладеним з моменту досягнення в належній формі згоди з усіх істотних умов договору.
Відповідно до частини першої статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
У статті 599 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» із Анкетою-заявою б/н від 11.04.2008 про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку (а.с.30).
У заяві зазначено, що відповідач ознайомився та погодився з Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення у письмовому вигляді. Своїм підписом підтверджує факт отримання ним інформації про умови кредитування в ПриватБанку.
Також у цій заяві клієнт поставив свій підпис, яким засвідчив, що кредитну карту та ПІН отримав 26.05.2008, вказано тип кредитки – «Універсальна», 30 днів пільгового періоду, розмір кредитного ліміту – 500,00 грн, базова процентна ставка за кредитом – 3%, номер карти 4149605374651115 (а.с.30 зворот).
Крім того, 26.05.2008 ОСОБА_1 підписав Довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», у якій передбачена сплата банку відсотків за користування кредитом у розмірі 3 процентів на місяць (а.с.29).
Згідно з довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, ОСОБА_1 отримав картку 4149605374651115, на якій знаходився кредитний ліміт та який в подальшому неодноразово було збільшено (а.с.15).
Відповідно до розрахунків, наданих банком, у зв`язку з неналежним виконанням умов договору  ОСОБА_1 станом на 11.06.2023 має заборгованість в розмірі 62479,05 грн, яка складається з: 55779,88 грн – заборгованість за кредитом; 6699,17 грн – заборгованість за відсотками за користування кредитом (а.с.14 зворот). 
За змістом розрахунків заборгованості та виписки з рахунку вбачається, що відповідач активно користувався кредитними коштами, здійснював погашення.
За таких обставин, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про укладеність між сторонами кредитного договору 11.04.2008.
Посилання апелянта на відсутність доказів узгодження між сторонами в анкеті-заяві умов про сплату відсотків, розміру кредитного ліміту та відомостей щодо виданої кредитної картки спростовуються матеріалами справи, оскільки вказане зазначено як в самій анкеті-заяві, так і в довідці про умови кредитування, які підписані відповідачем (а.с.30, 29).
Тобто, сторони обумовили у письмовому вигляді сплату процентів за користування кредитними коштами, тип кредитної картки та розмір встановленого кредитного ліміту на ній, що додатково підтверджено довідкою про зміну умов кредитування, а також відповідальність за порушення умов договору. Довідка підписана особисто ОСОБА_1 , а тому ці умови кредитування вважаються узгодженими сторонами та мають виконуватись позичальником належним чином.
Крім того, колегія суддів звертає увагу на той факт, що до позовної заяви позивач також долучив Заяву про приєднання до Умов та Правил надання послуг від 19.10.2021, підписану ОСОБА_1 , в якій сторони також погодили істотні умови кредитного договору.
Так, 19.10.2021 з використанням простого електронного підпису ОСОБА_1 підписав Заяву про приєднання до Умов та Правил надання послуг, в якій погоджено розмір процентної ставки, а саме: 42% для карт «Універсальна» та 40,8% для карт «Універсальна Голд» (а.с.17 зворот - 18).
У цій заяві зазначено, що відповідач діє на підставі власного волевиявлення, згідно зі статтею 634 ЦК України, підписанням цієї Заяви приєднується до розділу «Загальні положення», «Кредитні картки», «Поточні рахунки», «Використання картки», «Віддалені канали обслуговування», «Оплата частинами та Миттєва розстрочка» Умов та Правила надання банківських послуг, які разом складають Договір банківського рахунка, приймає всі права та обов`язки, встановлені в цьому договорі та зобов`язується їх належним чином виконувати.
Зокрема, п. 1.3 Заяви, передбачена процентна ставка в розмірі 42,0 % річних для карт Універсальна.
Відповідно до п. 1.4 Заяви про приєднання до Умов та Правил, повернення кредиту здійснюється шляхом договірного списання з рахунку клієнта, у т.ч. за рахунок кредитного ліміту, у розмірі процентів, що підлягають сплаті за цим Договором, 1-го числа календарного місяця, наступного за місяцем, у якому було здійснено трати за рахунок кредитного ліміту.
Тобто, сторони обумовили у письмовому вигляді сплату процентів за користування кредитними коштами та відповідальність за порушення умов договору. Заява підписана електронним підписом ОСОБА_1 , а тому ці умови кредитування вважаються узгодженими сторонами та мають виконуватись позичальником належним чином.
Отже, банк набув право на отримання процентів за кредитним договором № б/н від 11.04.2008. Відповідно до ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Враховуючи викладене, висновок суду першої інстанції про задоволення позовних вимог з огляду на їх обґрунтованість та доведеність є вірним, оскільки відповідач, підписуючи анкету-заяву, також підписав довідку про ознайомлення із умовами кредитування, тобто він погодився у письмовому вигляді з умовами кредитування, наведеними у анкеті-заяві та у цій довідці. Укладення між сторонами договору шляхом підписання відповідачем анкети-заяви, довідки про умови кредитування відповідає вимогам статей 633, 634 ЦК України щодо порядку укладення договору приєднання, а тому твердження апеляційної скарги про недоведеність позивачем факту погодження розміру відсотків за договором - є безпідставними.
За змістом розрахунку заборгованості (а.с.3-14) та Виписки з особового рахунку ОСОБА_1 (а.с.54-64) вбачається, що він активно користувався наданою карткою, переважно використовуючи кредитні кошти, здійснював покупки, перераховував кошти на рахунки інших осіб, самостійно вносив кошти на рахунок та отримував надходження від третіх осіб, у зв`язку з чим. Вказані документи свідчать про те, що відсотки, про стягнення яких просить банк, нараховувалися відповідачу у відповідності до умов кредитного договору.
Таким чином, апеляційний суд перевірив доводи апеляційної скарги та дійшов висновку, що вони є безпідставними, оскільки відповідно до ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно зі ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року № 3477-IV суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського Суду як джерело права.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (справа «Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
З урахуванням того, що доводи апеляційної скарги, є ідентичними доводам заяви про перегляд заочного рішення, якій суд надав належну оцінку, висновки суду є достатньо аргументованими, при цьому колегія суддів враховує, що як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торіха проти Іспанії», §§ 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (§ 2 рішення у справі «Хірвісаарі проти Фінляндії»).
Колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції забезпечив повний та всебічний розгляд справи на основі наданих сторонами доказів, оскаржуване рішення відповідає нормам матеріального та процесуального права.
За вимогами п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Відповідно до вимог ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.
Вагомих, достовірних та достатніх доводів, які б містили інформацію щодо предмета доказування і спростовували висновки суду першої інстанції та впливали на законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення, апеляційна скарга не містить, її доводи зводяться до переоцінки доказів та не свідчать про наявність правових підстав для скасування оскаржуваного рішення, у зв`язку з чим, апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід залишити без задоволення, а рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 17 липня 2024 року - без змін.
Керуючись ст. ст. 7 ч. 13, 367, 369 ч. 1 ст. 374, ст. 375, 381, 382, 384, п. 1 ч. 1 ст. 389 ЦПК України, колегія суддів,- 
ПОСТАНОВИЛА :

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 17 липня 2024 року у цій справі – залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.
Повна постанова складена 22 жовтня 2024 року.

Головуючий:

Судді: