УКРАЇНА 
Житомирський апеляційний суд 

Справа №295/10571/24 Головуючий у 1-й інст. Воробйова Т. А. 
Категорія 44 Доповідач Талько О. Б. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2024 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючої судді:         Талько О.Б., 
суддів:                         Коломієць О.С., Шевчук А.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Житомирі цивільну справу № 295/10571/24   за  позовом  ОСОБА_1 до російської федерації та приватної військової компанії « вагнер» про відшкодування моральної шкоди, за апеляційною скаргою ОСОБА_1  на ухвалу Богунського районного суду м. Житомира від 4 вересня 2024 року, постановлену під головуванням судді Воробйової Т.А.,

ВСТАНОВИВ:
       
       У липні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому зазначив, що внаслідок збройної агресії російської федерації та окупацією частини території України йому завдано моральної шкоди, адже він постійно перебуває у стресовому стані, переживає за своїх близьких, змушений тривалий час перебувати в укритті, втратив сон, що прискорило процеси його передчасного старіння.
       Враховуючи вищезазначене, просив стягнути з російської федерації та приватної військової компанії « вагнер» на свою користь 324800000 грн. на відшкодування моральної шкоди.
       У позовній заяві також міститься клопотання про звільнення позивача від сплати судового збору.
       Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 26 липня 2024 року позовну заяву залишено без руху з тих підстав, що її подано без додержання вимог, передбачених статтями 175 та 177 ЦПК України, а саме: у позовній заяві відсутній зміст позовних вимог до кожного з відповідачів; відсутній виклад обставин з посиланням на докази, що їх підтверджують; не зазначено, у чому полягає порушення прав позивача кожним з відповідачів.
       Крім того, в позовній заяві відсутній обгрунтований розрахунок морального відшкодування, яке позивач просить стягнути. Також у абзаці сьомому першого аркуша позовної заяви позивач визначив моральну шкоду у розмірі 200000 грн., а у прохальній частині – 324800000 грн. Обгрунтування такої розбіжності у позові не наведене. При цьому, позивач цифрами вказав « 324800000 грн.», а прописом зазначив « триста двадцять чотири тисячі вісімсот гривень», що потребує уточнення.
       Зважаючи на те, що позивач відбуває покарання у виді довічного позбавлення волі, у позові відсутній виклад обставин, з посиланням на докази, які підтверджують, які саме зусилля для організації свого життя позивач змушений був здійснити, та які саме аспекти життя повинен був додатково організовувати.
       Посилаючись на те, що його брат бере участь у бойових діях, позивач не долучив відповідні докази на підтвердження даної обставини.
       Судом також вказано на необхідність сплати позивачем судового збору, оскільки його позов не пов`язаний із питанням, які вирішуються судом під час виконання вироку відповідно до статті 537 КПК України, й відсутні підстави для застосування пункту 17 частини першої статті 5 Закону України « Про судовий збір».
Суд також вказав й на відсутність підстав для застосування положень пункту 22 частини першої статті 5 Закону України « Про судовий збір», адже позов не пов`язаний із відшкодуванням завданої майнової та/або моральної шкоди у зв`язку з тимчасовою окупацією території України, збройною агресією, збройним конфліктом, що призвели до вимушеного переселення з тимчасово окупованих територій України, загибелі, поранення, перебування в полоні, незаконного позбавлення волі або викрадення, а також порушення права власності на рухоме та/або нерухоме майно.
Одночасно суд роз`яснив ОСОБА_1 можливість зменшення розміру судового збору або ж звільнення від його сплати, враховуючи майновий стан позивача, з наданням відповідних доказів.
Вказані недоліки позивач повинен був усунути у строк, який не перевищує семи днів з моменту отримання копії ухвали.
       Копію зазначеної ухвали отримано позивачем 9 серпня 2024 року.
       13 серпня 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою, в якій зазначив про те, що для усунення недоліків позовної заяви йому необхідна професійна правнича допомога адвоката, яку він не має можливості отримати у встановлений судом строк, відтак просив продовжити строк для усунення недоліків. Також вказав, що не має коштів на сплату судового збору. На підтвердження даної обставини долучив довідку фінансового відділу Державної установи « Житомирська установа виконання покарань №8» про те, що на його особовому рахунку станом на 22 травня 2024 року наявні кошти у розмірі 1 грн. 01 коп.
       Також позивач долучив копію його заяви до Північного міжрегіонального центру з надання безоплатної вторинної правничої допомоги від 9 серпня 2024 року.
       Ухвалою суду від 4 вересня 2024 року відмовлено у задоволенні клопотання позивача про продовження процесуального строку й позовну заяву визнано неподаною та повернуто позивачеві.
       В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
       Дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, виходячи з наступного.
Відповідно до частини першої статті 175 ЦПК України у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування. 
Частиною третьою статті 175 ЦПК України також передбачено, що позовна заява, поряд з іншим, повинна містити: зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обгрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються; зміст позовних вимог: спосіб (способи ) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів – зміст позовних вимог щодо кожного з них; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.
Відповідно до частини п`ятої статті 177 ЦПК України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтується позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів). 
Частиною четвертою даної норми також передбачено, що до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановленому порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави для звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.
Як визначено частинами першою та третьою статті 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.
Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.
У статті 120 ЦПК України зазначено, що строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені,- встановлюються судом.
Згідно з частинами першою та другою статті 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.
Встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.
Відповідно до положень статті 136 ЦПК України та статті 8 Закону України « Про судовий збір» суд, враховуючи майновий стан сторони, може звільнити її від сплати судового збору.
При цьому, процесуальний кодекс покладає на суд обов`язок розглянути заявлені сторонами клопотання та з врахуванням кожного окремого випадку навести мотиви щодо їх задоволення чи відмови у їх задоволенні відповідно до норм чинного законодавства.
Колегія суддів погоджується з висновком суду про неможливість застосування у цій справі положень пункту 17 частини першої статті 5 Закону України « Про судовий збір», оскільки позов ОСОБА_1 не пов`язаний із питаннями, які вирішуються судом під час виконання вироку відповідно до статті 537 КПК України.
Цілком обгрунтованим є й висновок суду про відсутність підстав для звільнення позивача від сплати судового збору відповідно до пункту 22 частини першої статті 5 Закону України « Про судовий збір», оскільки позов не пов`язаний із відшкодуванням шкоди у зв`язку із тимчасовою окупацією території України, збройною агресією, збройним конфліктом, що призвели до вимушеного переселення з тимчасово окупованих територій України, загибелі, поранення, перебування в полоні, незаконного позбавлення волі або викрадення, а також порушення права власності на рухоме та/або нерухоме майно.
Однак, суд зобов`язаний був вирішити питання про можливість звільнення позивача від сплати судового збору, адже відповідне клопотання було ним подане разом із позовною заявою.
Матеріали справи свідчать, що протягом встановленого судом строку на усунення недоліків позивач просив долучити до матеріалів справи на підтвердження свого скрутного матеріального становища довідку фінансового відділу Державної установи « «Житомирська установа виконання покарань №8». При цьому, зміст його заяви від 13 серпня 2024 року свідчить про те, що він підтримує раніше подане ним клопотання про звільнення від сплати судового збору.
Вказане клопотання разом із долученим доказом не було розглянуте судом.
Окрім того, суд виходив з того, що позивачем не надано обгрунтованого клопотання про продовження строку для усунення недоліків й не зазначено поважні причини, які перешкоджають йому виконати вимоги ухвали у встановлений судом строк.
Однак, як свідчать матеріали справи, ОСОБА_1 відбуває покарання у Державній установі « Житомирська установа виконання покарань №8». З метою реалізації права на отримання професійної правничої допомоги він 9 серпня 2024 року звернувся до Північного міжрегіонального центру з надання безоплатної вторинної правничої допомоги із відповідною заявою. Матеріали справи не містять доказів того, що вказана заява була розглянута до закінчення строку для усунення недоліків. 
Таким чином, відсутні підстави стверджувати про те, що позивачем не наведені обгрунтовані підстави для продовження вказаного процесуального строку.
Враховуючи вищезазначене, ухвала підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 259,268,367,368,374,379,381-384 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Ухвалу Богунського районного суду м. Житомира від 4 вересня 2024 року скасувати та  направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча Судді:

Повний текст постанови складений 8 листопада 2024 року.