Номер провадження: 22-ц/813/7097/24 
Справа № 521/6498/24
Головуючий у першій інстанції Тополева Ю.В.
Доповідач Заїкін А. П.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.10.2024 року                                                                 м. Одеса
Єдиний унікальний номер судової справи: 521/6498/24
Провадження номер: 22-ц/813/7097/24

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
- головуючого судді – Заїкіна А.П. (суддя-доповідач),
- суддів: - Погорєлової С.О., Таварткіладзе О.М., 

учасники справи: 
- позивач – Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України», в особі філії – Одеське обласне управління АТ «Ощадбанк» ,
- відповідачі – 1) ОСОБА_1 , 2) ОСОБА_2 , 3) ОСОБА_3 , 4) ОСОБА_4 ,

розглянув у передбаченому ст. 369 ЦПК України порядку цивільну справу за позовною заявою Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет іпотеки, за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» на ухвалу Малиновського районного суду міста Одеси, постановлену у складі судді Тополевої Ю.В. 03 квітня 2024 року, про повернення позовної заяви, 
встановив:
2. Описова частина
Короткий зміст позовних вимог

У квітні 2024 року Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України», в особі філії – Одеське обласне управління АТ «Ощадбанк», (далі – Банк) звернулося до суду з вищезазначеною позовною заявою, в якій просить в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1 перед Банком за Кредитним договором № 1966-н від 21 вересня 2007 року, яка станом на 04.04.2024 р. становить - 100 480,85 долара США та - 4 911,88 грн, яка складається з:
- 57 472,78 долара США – прострочений основний борг по кредиту; - 26 268,98 долара США - прострочені проценти за користування кредитом; - 15 855, 50 долара США - пеня за прострочений основний борг по кредиту та прострочені проценти за користування кредитом; - 883,90 долара США - 3% річних по простроченим процентам за період з 04.04.2021 по 23.02.2022 р.; - 3 680,00 грн - комісія за обслуговування кредиту; - 1 231,88 грн - пеня за прострочену комісію за обслуговування кредиту, звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме - будинок, що знаходиться в АДРЕСА_1 під номером 3 (три), загальною площею - 59,5 кв. м, житловою площею - 39,6 кв. м., та належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , шляхом реалізації предмету іпотеки на електронних аукціонах (торгах) у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження», з дотриманням вимог Закону України «Про іпотеку» за початковою ціною, що має бути визначена на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.
    Стягнути в рівних частинах з  ОСОБА_1 ,  ОСОБА_2 ,  ОСОБА_3  та ОСОБА_4  на користь Банку судовий збір у розмірі - 6 750,00 грн. (а. с. 1 – 6). 
Банком під час подання позову був сплачений судовий збір у розмірі – 6 750,00 грн. (а. с. 2), який був визначений позивачем виходячи з вартості предмета іпотеки, зазначеній в Іпотечному договорі від 24.09.2007 року (а. с. 19 – 22 зворотна сторона).

Короткий зміст попередніх ухвали суду, мотивування його висновків

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 25 червня 2024 року вищевказану позовну заяву Банку залишено без руху. Встановлено десятиденний строк з дня отримання копії ухвали суду для усунення недоліків поданої заяви, а саме - встановити дійсну вартість нерухомого майна - будинку АДРЕСА_1 , шляхом проведення незалежної експертної оцінки майна, проведення оціночної експертизи, або шляхом співставлення цін на аналогічні об`єкти нерухомості.
Суд мотивував свої висновки тим, що ціна будинку АДРЕСА_1 , зазначена в п. 1.5. Іпотечного договору, не відповідає дійсній ринковій вартості будинку на день подання позову. Тому остання не може бути прийнятою до уваги. Зазначено, що позивачу необхідно визначити ціну позову, виходячи з дійсної вартості предмета іпотеки на день подання позову, та виходячи з цього доплатити судовий збір.
На виконання вимог вищевказаної ухвали суду, позивачем подано заяву про усунення недоліків позовної заяви, в якій Банк зазначає про помилковість висновку суду щодо неможливості визначення розміру судового збору, виходячи з вартості заставного майна, яка визначена в іпотечному договорі. Вказує, що чинне законодавство не покладає обов`язку на позивача використовувати експертну грошову оцінку майна для визначення розміру судового збору за подання позовів до суду, та, в той же час, не забороняє при його визначенні керуватись вартістю предмету іпотеки, що була визначена в іпотечному договорі (а. с. 76-78).
Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 06 серпня 2024 року продовжено Банку строк на виконання ухвали Малиновського районного суду м. Одеси від 25 червня 2024 року про залишення позовної заяви без руху.
Суд мотивував свої висновки тим, що відповідно до положень ст. 6 Закону України «Про судовий збір», ставка судового збору за подання позову майнового характеру визначається із дійсної вартості спірного майна на день подання позову. Відповідно до ч. 2 ст. 176 УПК України, якщо визначена позивачем ціна позову вочевидь не відповідає дійсній вартості спірного майна, розмір судового збору попередньо визначає суд з наступним стягненням недоплаченого судового збору або з поверненням переплаченого судового збору відповідно до ціни позову, встановленої судом при вирішенні спору.
Виходячи із загальнодоступних джерел, зокрема, з електронних сайтів продажу нерухомого майна, вбачається, що вартість предмета іпотеки становить – 1 219 750,00 грн.. Тому суд визначив розмір судового збору в сумі – 18 296,25 грн., тобто 1,5 відсотка ціни позову. Для усунення недоліків позовної заяви позивачу необхідно доплатити судовий збір у розмірі - 11 546,25 грн. (а. с. 80 - 81).
21 серпня 2024 р., на виконання вимог вищевказаної ухвали суду, позивачем подано заяву про усунення недоліків позовної заяви, в якій Банк зазначає про помилковість висновку суду щодо визначення розміру судового збору в сумі – 18 296,25 грн. та необхідність доплатити судового збору в розмірі - 11 546,25 грн. Банк зазначає, що розмір судового збору за подання позову про звернення стягнення на предмет іпотеки необхідно обраховувати відповідно до вимог ст. 4 Закону України «Про судовий збір», виходячи із вартості заставного майна (а. с. 84 - 86).

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції, мотивування його висновків

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси 23 серпня 2024 року вищевказану позовну заяву Банку повернуто позивачу.
Висновки суду мотивовано тим, що судовий збір по даній справі підлягає сплаті виходячи з дійсної вартості предмета іпотеки на час подання позову. Банком не були усунуті недоліки позовної заяви, у визначеному судом розмірі судовий збір сплачено не було. Відповідно до ч. 3 ст. 185 ЦПК України, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у встановлений судом строк заява вважається неподаною і повертається позивачеві (а. с. 88 - 89).

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в апеляційній скарзі просить ухвалу суду про повернення позову скасувати. Справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що оскаржувана ухвала постановлена судом першої інстанції з порушенням норм процесуального права. 
Апелянт посилається на помилковість висновків суду, що для визнання розміру судового збору за подання позову про звернення стягнення на предмет іпотеки не може братися до уваги його вартість, яка зазначена у іпотечному договорі, тому що вона не відповідає дійсній вартості предмета іпотеки на день подання позову. Позовні вимоги про звернення стягнення на предмет іпотеки носіть майновий характер, мають вартісну оцінку. Таким чином, розмір судового збору визначається, виходячи з розміру грошових вимог, на задоволення яких спрямовано позов. У п. 1.5 Іпотечного договору від 24.09.2007 р. заставна вартість предмета іпотеки визначена сторонами у розмірі - 450 000,00 грн., тому розмір судового збору становить – 6 500,00 грн.; 2) чинне законодавство не покладає обов`язку на позивача використовувати експертну грошову оцінку майна для визначення розміру судового збору за подання позовів до суду. Не забороняється керуватися вартістю предмета іпотеки, яка визначена сторонами в іпотечному договорі; 3) вартість предмету іпотеки визначається за згодою між іпотекодавцем та іпотекодержателем або шляхом проведення оцінки предмета іпотеки відповідним суб`єктом оціночної діяльності. Тому неможливо визначити його вартість із загальновідомих джерел (а. с. 92 - 95).

Рух справи в суді апеляційної інстанції

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 11.09.2024 року відкрито апеляційне провадження у справі за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», в особі філії – Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк», на ухвалу Малиновського районного суду міста Одеси від 23 серпня 2024 року (а. с. 108 - 109).
Відповідно до довідки про доставку електронного листа від 11.09.2024 року документ в електронному вигляді «01 (У) Відкриття» від 11.09.2024 року доставлено до електронного кабінету Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» (а. с. 110 зворотна сторона).
Рекомендоване повідомлення про вручення копії ухвали про відкриття апеляційного провадження поштового відправлення на ім`я ОСОБА_1 повернулося до апеляційного суду з відміткою пошти - «Адресат відсутній за вказаною адресою» (а. с. 114 – 114а).
Рекомендоване повідомлення про вручення копії ухвали про відкриття апеляційного провадження поштового відправлення на ім`я ОСОБА_4 повернулося до апеляційного суду з відміткою пошти - «Адресат відсутній за вказаною адресою» (а. с. 115 – 115а).
Рекомендоване повідомлення про вручення копії ухвали про відкриття апеляційного провадження поштового відправлення на ім`я ОСОБА_3 повернулося до апеляційного суду з відміткою пошти - «Адресат відсутній за вказаною адресою» (а. с. 116 – 116а).
Рекомендоване повідомлення про вручення копії ухвали про відкриття апеляційного провадження поштового відправлення на ім`я ОСОБА_2 повернулося до апеляційного суду з відміткою пошти «Адресат відсутній за вказаною адресою» (а. с. 117 – 117а).
За вказаних обставин апеляційний суд вважає, що учасники справи є повідомленими про надходження апеляційної скарги та розгляд справи в апеляційному суді.
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 03.10.2024 закінчено підготовку справи до апеляційного розгляду. Призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) її учасників (а. с. 118). 
Згідно із ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи (їх виклик). У такому випадку судове засідання не проводиться.
Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6. 9, 10, 14, 19, 37 – 40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Згідно зі ст. 369 ЦПК України справу розглянуто апеляційним судом без виклику її учасників.

3. Мотивувальна частина
Позиція апеляційного суду

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального права при постановленні ухвали, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» підлягає частковому задоволенню.

Встановлені обставини по справі. Визначення відповідно до встановлених обставин правовідносин 

У квітні 2024 року до Малиновського районного суду м. Одеси надійшла позовна заява Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет іпотеки.
Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 25 червня 2024 року вищевказану позовну заяву Банку залишено без руху. Встановлено десятиденний строк з дня отримання копії ухвали суду для усунення недоліків поданої заяви, а саме - встановити дійсну вартість нерухомого майна - будинку АДРЕСА_1 , шляхом проведення незалежної експертної оцінки майна, проведення оціночної експертизи, або шляхом співставлення цін на аналогічні об`єкти нерухомості (а. с. 76 - 78).
Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 06 серпня 2024 року продовжено Банку строк на виконання ухвали Малиновського районного суду м. Одеси від 25 червня 2024 року про залишення позовної заяви без руху (а. с. 80 - 81).
Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси 23 серпня 2024 року вищевказану позовну заяву Банку повернуто позивачу (а. с. 88 - 89).
По справі виникли правовідносини щодо повернення позовної заяви.

Доводи, за якими суд апеляційної інстанції не погодився з висновками суду першої інстанції, та застосовані норми права

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 6 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково наданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
Згідно з положеннями ч. ч. 1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються яка на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, установленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод та інтересів.
Частиною першою статті 15, частиною першою статті 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Дослідивши наявні у справі матеріали, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про повернення позовної заяви Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України».

Мотиви часткового прийняття аргументів, викладених в апеляційній скарзі 

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Частиною першою статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Згідно з частинами першою, другою статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.
Відповідно до частини першої, абзацу дванадцятого частини другої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.
Ухвала суду першої інстанції про повернення позовної заяви мотивована тим, що позовні вимоги про звернення стягнення на заставне майно мають вартісну оцінку, носять майновий характер. Розмір судового збору за її подання визначається згідно дійсної вартості предмета іпотеки, визначеної на час подання позову. Судом була визначена імовірна дійсна вартість предмета іпотеки на час подання позову, визначено розмір судового збору, який необхідно було доплатити. У встановлений судом строк недоліки позовної заяви усунуто не було, судовий збір не був сплачений у повному розмірі.
Колегія суддів не погоджується із зазначеними висновками суду першої інстанції, з огляду на таке.
Предметом позову у даній справі є звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за договором кредиту № 1966-н від 21 вересня 2007 року.
За статтею 176 ЦПК України ціна позову визначається: у позовах про стягнення грошових коштів - сумою, яка стягується, чи оспорюваною сумою за виконавчим чи іншим документом, за яким стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку; у позовах про визнання права власності на майно або його витребування - вартістю майна; у позовах про стягнення аліментів - сукупністю всіх виплат, але не більше ніж за шість місяців; у позовах про строкові платежі і видачі - сукупністю всіх платежів або видач, але не більше ніж за три роки; у позовах про безстрокові або довічні платежі і видачі - сукупністю платежів або видач за три роки; у позовах про зменшення або збільшення платежів або видач - сумою, на яку зменшуються або збільшуються платежі чи видачі, але не більше ніж за один рік; у позовах про припинення платежів або видач - сукупністю платежів або видач, що залишилися, але не більше ніж за один рік; у позовах про розірвання договору найму (оренди) або договору найму (оренди) житла - сукупністю платежів за користування майном або житлом протягом строку, що залишається до кінця дії договору, але не більше ніж за три роки; у позовах про право власності на нерухоме майно, що належить фізичним особам на праві приватної власності, - дійсною вартістю нерухомого майна, а на нерухоме майно, що належить юридичним особам, - не нижче його балансової вартості; у позовах, що складаються з кількох самостійних вимог, - загальною сумою всіх вимог.
Під час звернення з позовом Банк сплатив судовий збір у розмірі – 6 750,00 грн., виходячи з вартості предмета іпотеки, яка зазначена в іпотечному договорі у розмірі – 450 000,00 грн.
Суд першої інстанції, не погодившись з вказаною вартістю предмета іпотеки та визначеною сумою судового збору, керуючись ч. 2 ст. 176 ЦПК України, попередньо визначив загальний розмір судового збору в розмірі - 18 296,25 грн.. З врахуванням сплаченого судового збору в сумі – 6 750,00 грн., суд визначився з необхідністю доплатити судовий збір у розмірі - 11 546,25 грн. 
Колегія суддів звертає увагу на те, що суд першої інстанції в ухвалі від 06 серпня 2024 року, якою було продовжено Банку строк на виконання ухвали Малиновського районного суду м. Одеси від 25 червня 2024 року про залишення позовної заяви без руху, із зазначенням необхідності доплати судового збору в розмірі - 11 546,25 грн. зазначив, зокрема «…Відповідно до ч. 2 ст. 176 УПК України, якщо визначена позивачем ціна позову вочевидь не відповідає дійсній вартості спірного майна, розмір судового збору попередньо визначає суд з наступним стягненням недоплаченого судового збору або з поверненням переплаченого судового збору відповідно до ціни позову, встановленої судом при вирішенні спору…». 
Таким чином, діючим процесуальним законодавством визначено, що у випадку попереднього визначення судом розміру судового збору він стягується, у випадку недоплати судового збору, або повертається, у випадку переплати судового збору, відповідно до ціни позову, встановленої судом при вирішенні спору. 
Суд першої інстанції не звернув уваги на вищевказані положення норм процесуального законодавства.
Враховуючи вищезазначене, колегії суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про повернення позову.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги, з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції 

Виходячи з вищезазначеного, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» є частково доведеними, а тому вона підлягає частковому задоволенню.
Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)
Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burgandothers v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374, п. п. 3, 4 ст. 376 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги скасовує судове рішення повністю або частково і ухвалює у відповідній частині нове рішення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення при невідповідності висновків суду обставинам справи, з порушенням норм процесуального права або неправильному застосуванні норм матеріального права.
Відповідно до п. п. 3, 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є – невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
Оскільки невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм процесуального права призвели до постановлення помилкової ухвали про повернення позовної заяви, колегія суддів вважає, що ухвала суду підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, починаючи зі стадії відкриття провадження у справі, за вищевказаного обґрунтування.

Підстави, порядок та строк касаційного оскарження

Підстави касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 2 частини першої статті 389 ЦПК України, зазначені у частині другій цієї статті. 
Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.
Частиною першою статті 390 ЦПК України передбачено, що касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Касаційна скарга подається безпосередньо до суду касаційної інстанції (ст. 391 ЦПК України).

4.Резолютивна частина
Керуючись ст. ст. 367, 379, 381 - 384, 389 - 391 ЦПК України, Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,
постановив:
Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» – задовольнити частково. 
Ухвалу Малиновського районного суду міста Одеси від 23 серпня 2024 року про повернення позовної заяви – скасувати, направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному не підлягає за винятками, передбаченими частиною 3 статті 389 ЦПК України.
Головуючий суддя:                                                 А. П. Заїкін 
Судді:                                                                 С. О. Погорєлова
        О. М. Таварткіладзе