ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

12 листопада 2024 року 	м. Дніпро	справа № 160/3703/24	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Добродняк І.Ю. (доповідач),
                               суддів:  Бишевської Н.А., Семененка Я.В.,     

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області
на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09 квітня 2024 року (суддя Серьогіна О.В.) 
у справі №160/3703/24
за позовом  ОСОБА_1 
до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області
про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, - 

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 через свого представника звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області, в якому позивач просив:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області, які виразились у прийнятті рішення про відмову в призначенні пенсії від 19.01.2024 №045750025985 ОСОБА_1 за віком на пільгових умовах, відповідно до ч.3 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та скасувати рішення про відмову в призначенні пенсії Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області від 19.01.2024 №045750025985;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати позивачу до пільгового стажу за Списком №1 (підземний), що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах згідно до ч.3 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», відповідно до трудової книжки серії НОМЕР_1 , диплому серія НОМЕР_2 та індивідуальних даних з реєстру застрахованих осіб: з 01.09.1989 по 08.01.1993 - навчання в ПТУ №109, м.Горлівка; 27.01.1993 по 17.02.1995 - робота в шахта ім. Ю.О.Гагаріна Виробничого об`єднання «Артемвугілля», що знаходиться в м. Горлівка; з 01.08.2008 по 31.12.2021 - ВП «шахта ім. Д.Ф. Мельникова» АТ «Лисичанськвугілля»;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до загального страхового стажу позивача період роботи з серпня 2020 року по грудень 2021 року на підприємстві ВП «шахта ім. Д.Ф. Мельникова» АТ «Лисичанськвугілля»;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити ОСОБА_1 пенсію на пільгових умовах відповідно до частини 3 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з дати звернення, а саме: з 15.01.2024, з урахуванням норм ст. 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» у розмірі 80 відсотків заробітної плати (доходу), визначеної відповідно до статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з якої обчислюється пенсія, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 15.01.2024 позивач подав заяву про призначення пенсії на пільгових умовах відповідно до вимог Закону України від 09.07.2003 №1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». За результатами розгляду заяви та доданих документів Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернівецькій області прийнято рішення №045750025985 від 19.01.2024, в якому зазначено, що за доданими документами до пільгового стажу не зараховано: період роботи з 01.01.2011 по 21.11.2014 та з 23.12.2014 по 31.12.2021, оскільки відсутня пільгова довідка та інформація про атестацію в спеціальному стажі в індивідуальних відомостях про заробітну плату. До страхового стажу не зараховано період роботи з серпня 2020 року по грудень 2021 року, оскільки в даних РЗО відсутня сплата внесків. Позивач вважає, що такі дії органів Пенсійного фонду України порушують конституційне право позивача на належний соціальний захист у вигляді призначення пенсії на пільгових умовах.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09 квітня 2024 року позовні вимоги задоволено частково.
Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області, які виразились прийнятті рішення про відмову в призначенні пенсії від 19.01.2024 №045750025985 ОСОБА_1 за віком на пільгових умовах, відповідно до ч.3 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Визнано протиправним та скасовано рішення про відмову в призначенні пенсії Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області від 19.01.2024 №045750025985.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області зарахувати до пільгового стажу за Списком №1 (підземний) ОСОБА_1 періоди, що дають право на пенсію за віком на пільгових умовах згідно до ч.3 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», відповідно до трудової книжки серії НОМЕР_1 , диплому серія НОМЕР_2 та Індивідуальних даних з реєстру застрахованих осіб: з 01.09.1989 по 08.01.1993 - навчання в ПТУ №109, м.Горлівка; 27.01.1993 по 17.02.1995 - робота в шахті ім. Ю.О.Гагаріна Виробничого об`єднання «Артемвугілля», що знаходиться в м. Горлівка; з 01.01.2011 по 31.08.2014, з 01.10.2014 по 21.11.2014 та з 11.12.2014 по 31.12.2021 - ВП «шахта ім. Д.Ф. Мельникова» АТ «Лисичанськвугілля».
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області зарахувати до загального страхового стажу ОСОБА_1  період роботи з серпня 2020 року по грудень 2021 року на підприємстві ВП «шахта ім. Д.Ф. Мельникова» АТ «Лисичанськвугілля».
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 15.01.2024 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, відповідно до ч.3 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням висновків суду в даній справі.
В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Суд першої інстанції за встановлених у справі обставини дійшов висновку про протиправність рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про відмову в призначенні пенсії від 19.01.2024 року №045750025985. 
Суд виходив з того, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. В трудовій книжці позивача міститься посилання на відповідні накази як на підставу внесення записів, вони завірені підписом повноважної особи та печаткою, не містять виправлень, підчисток, тобто оформлені належним чином. Трудова книжка позивача містить всі необхідні записи про роботу позивача у спірний період, ці записи є належними та допустимим доказом підтвердження трудового стажу позивача. Також суд зазначив, що підтвердженням того, що позивач працював на посадах, що відносяться до пільгових категорій та зараховується до пільгового стажу, є довідка форми ОК-5 Пенсійного фонду України з реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, в якій вказано, що ОСОБА_1 в період з 01.08.2008 по 31.12.2021 працював на роботах, які відносяться до спеціального стажу, відомості про який відображені в 5 колонці в таблиці про спеціальний стаж.
Щодо періоду навчання позивача в СПТУ №109 м. Горлівка суд встановив, що перерва між днем закінчення позивачем навчання та днем зарахування його на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців, тому суд дійшов висновку, що час навчання з 01.09.1989 по 08.01.1993 необхідно зарахувати до пільгового стажу.
Щодо не зарахування відповідачем періоду роботи позивача з серпня 2020 року по грудень 2021 року до загального страхового стажу у зв`язку з не сплатою страхових внесків підприємством згідно Реєстру застрахованих осіб, суд зазначив, що позивач не може нести відповідальність у вигляді позбавлення права на включення цього періоду роботи до страхового та пільгового стажу за порушення, вчинене роботодавцем, оскільки згідно з Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник.
Разом з тим, суд зазначив, що пенсійний орган має виключну компетенцію щодо призначення, розрахунку, нарахування та виплати пенсії, а тому зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву про призначення пенсії на пільгових умовах відповідно до ч.3 ст.114 Закону №1058-IV буде ефективним способом захисту прав позивача.
Щодо позовних вимог в частині призначення пенсії з урахуванням норм ст. 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» у розмірі 80 відсотків заробітної плати (доходу), визначеної відповідно до статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з якої обчислюється пенсія, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, суд першої інстанції зазначив про передчасність таких вимог, оскільки заява позивача про призначення пенсії на виконання цього рішення ще розглянута, а захисту підлягають лише реально порушені права, а не заявлені на майбутнє.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач-2 – ГУ Пенсійного фонду України в Чернівецькій області подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити постанову, якою у задоволенні позовних вимог відмовити. 
Скаржник наполягає на правомірності прийнятого ним рішення від 19.01.2024 №045750025985 про відмову в призначенні пенсії через відсутність необхідного пільгового стажу, оскільки спірні періоди не підтверджені належними уточнюючими документами відсутня інформація про атестацію в спеціальному стажі в індивідуальних відомостях про заробітну плату. 
Відповідач зазначає, що при опрацюванні наданих позивачем документів по обчисленню страхового стажу для призначення пенсії за віком на пільгових умовах, Головним управлінням розраховано стаж, який склав 31 рік 6 місяців 28 день. Пільговий стаж роботи за Списком №1 становить 2 роки 10 місяців 29 днів. При цьому розрахунок стажу позивача здійснено відповідно до вимог чинного законодавства та не допущено протиправних дій відносно позивача з боку пенсійного органу.
Представник позивача подав відзив на апеляційну скаргу, в якому посилаючись на безпідставність доводів відповідача, просить  рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Вказана адміністративна справа розглянута апеляційним судом відповідно до ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України в порядку письмового провадження.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Визначаючи межі апеляційного перегляду справи, суд апеляційної інстанції виходить з того, що рішення суду першої інстанції оскаржено відповідачем в частині задоволених позовних вимог, у зв`язку з чим судом апеляційної інстанції надається оцінка рішенню суду на предмет його законності та обґрунтованості в цій же частині.
Рішення суду в частині незадоволених позовних вимог не оскаржується, тому судом  апеляційної інстанції в цій частині рішення суду першої інстанції не перевіряється.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, позивач – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 15.01.2024 звернувся до територіального органу ПФУ із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Заява позивача розглянута за принципом екстериторіальності Головним управлінням ПФУ в Чернівецькій області.
За результатами розгляду заяви позивача та доданих до неї документів Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернівецькій області прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії від 19.01.2024 №045750025985 з тих підстав, що у ОСОБА_1 на дату звернення відсутній необхідний пільговий стаж. 
За висновком пенсійного органу стаж позивача на дату звернення із заявою про призначення пенсії склав 31 рік 6 місяців 28 день; пільговий стаж роботи за Списком №1 - 2 роки 10 місяців 29 днів.
У вказаному рішенні зазначено, що при здійсненні розрахунку пільгового стажу ОСОБА_1 не враховано період роботи з 01.01.2011 по 21.11.2014 та з 23.12.2014 по 21.12.2021, оскільки відсутня пільгова довідка та інформація про атестацію в спеціальному стажі в індивідуальних відомостях про заробітну плату. До страхового стажу не зараховано період роботи з серпня 2020 року по грудень 2021 року, оскільки в даних РЗО відсутня сплата внесків. 
Не погодившись із таким рішенням пенсійного органу, позивач звернувся до суду з цим позовом.
З огляду на фактичні обставини справи, норми законодавства, що регулюють спірні правовідносини, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити таке.
Відповідно до ч.1 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону. 
Відповідно до п.1 ч.2 ст. 114 Закону №1058-IV на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.
Відповідно до ч. 3 ст.114 Закону №1058-IV працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, що затверджується Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на зазначених роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на таких роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, що вони були зайняті на таких роботах не менше 20 років. Такий самий порядок пенсійного забезпечення поширюється і на працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) на шахтах з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, що реструктуризуються або перебувають у стадії ліквідації, але не більше двох років.
За наявності стажу на підземних роботах менше 10 років у чоловіків і менше 7 років 6 місяців у жінок та страхового стажу, встановленого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім пункту 1 частини другої цієї статті, за кожний повний рік зазначених робіт пенсійний вік, встановлений абзацом першим статті 26 цього Закону, зменшується на один рік. При цьому пенсійний вік для жінок не може бути нижчим за вік, встановлений  абзацом першим пункту 1 частини другої цієї статті.
Наведеною нормою ч.3 ст.114 Закону №1058-IV встановлені особливості пенсійного забезпечення окремої категорії працівників, суть яких (особливостей) полягає у наявності права на призначення пенсії незалежно від віку за умови безпосередній зайнятості таких працівників протягом  повного робочого дня на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин), пов`язаних з видобутком вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, терміном не менше 25 років.
Відповідно до ч.5 ст.114 Закону №1058-IV у разі призначення пенсій на пільгових умовах відповідно до частин другої і третьої цієї статті проводиться взаємне зарахування періодів роботи, передбачених цією статтею, за умови що роботи, які зараховуються, дають право на пенсію на аналогічних або більш пільгових умовах.
Відповідно до частин 1, 2 статті 24 Закону №1058-IV страховий стаж - це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.
Частиною 4 статті 24 Закону №1058-IV визначено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Пунктом 2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України № 22-1 від 25.11.2005, передбачено, що до заяви про призначення пенсії за віком додаються документи, наведені у цьому пункті, в тому числі: документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637. 
Відповідно до пп.2 п.2.1 Порядку №22-1 до заяви про призначення пенсії за віком додаються документи, наведені у цьому пункті, в тому числі: документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637. За періоди роботи після впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування (далі - персоніфікований облік) орган, що призначає пенсію, додає індивідуальні відомості про застраховану особу з реєстру застрахованих осіб за формою згідно з додатком 4 до Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 18 червня 2014 року №10-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 08 липня 2014 року за №785/25562 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 27 березня 2018 року №8-1) (далі - Положення), а у разі необхідності - за формою згідно з додатком 3 до Положення (далі - індивідуальні відомості про застраховану особу).
Підпунктом 5 пункту 2.1 Порядку №22-1 визначені документи, які підтверджують право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, а саме:
довідка про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, видана підприємством, установою, організацією відповідно до пункту 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу (у випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах згідно з пунктами 1-6, 8 частини другої, частиною третьою статті 114 Закону та пунктом 23 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону). У разі ліквідації підприємства, установи, організації без визначення правонаступника пільговий стаж підтверджується комісією з питань підтвердження стажу роботи, що дає право на призначення пенсії, згідно з Порядком підтвердження періодів роботи, що зараховуються до стажу для призначення пенсії, затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 10 листопада 2006 року №18-1, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2006 року за №1231/13105 (далі - Порядок підтвердження періодів роботи, що зараховуються до стажу для призначення пенсії). Орган, що призначає пенсію, додає рішення цієї комісії;
документи про проведення атестації робочих місць за умовами праці відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 01 серпня 1992 року №442 «Про Порядок проведення атестації робочих місць за умовами праці» (для зарахування до стажу, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, періодів роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 або із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, після 21 серпня 1992 року).
Положенням ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» №1788-XII встановлено, що основним документом, що підтверджує наявний трудовий стаж для призначення пенсій є трудова книжка. Це ж передбачено і п.1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637. 
Відповідно до вказаного Порядку №637 за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
За правилами п.3 Порядку №637, за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Відповідно до п.20 Порядку №637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток №5).
У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.
Отже, основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. І лише у разі її відсутності, або відсутності в ній відповідних записів, трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, зокрема, уточнюючих довідок підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.
Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постановах від 25.02.2021 у справі №683/3705/16-а, від 24.06.2021 у справі №758/15648/15-а. 
Згідно записів трудової книжки позивача серія НОМЕР_1 від 10.02.1995  позивач у спірні періоди:
- з 01.09.1989 по 08.01.1993 - навчався в СПТУ №109 м. Горлівка;
- 27.01.1993 - переведений підземним електрослюсарем 3 розряду з повним робочим днем під землею шахта ім. Ю.О. Гагаріна Виробничого об`єднання «Артемвугілля»;
- 01.03.1994 - переведений підземним електрослюсарем 4 розряду з повним робочим днем під землею;
- 17.02.1995 - звільнений за власним бажанням;
- 01.02.2008 – прийнятий підземним гірничим майстром підземним з повним робочим днем в шахті ім. К.А. Румянцева структурний підрозділ ДП «Артемвугілля». 
- 01.06.2011 - переведений помічником начальника дільниці підземним в шахті ім. К.А. Румянцева структурний підрозділ ДП «Артемвугілля»;
- 21.11.2014 - звільнений за угодою сторін;
- 11.12.2014 - прийнятий електрослюсарем 4-го розряду поверхні у Відокремлений підрозділ «Шахта імені Д.Ф. Мельникова» Акціонерного товариства «Лисичанськвугілля»;
- 23.12.2014 - переведений електрослюсарем підземним 4-го розряду з повним робочим днем під землею. 
Також в трудовій книжці позивача містяться записи про проведену атестацію робочих місць, якою підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення: на підставі наказу №486 від 12.04.2010 (список №1, р.1 підрозділ 1, пункт 1-1а); на підставі наказу №260 від 10.04.2015 (список №1, р.1 підрозділ 1, пункт 1-1а).
- з 01.02.2020 - призначений гірничим майстром підземним з повним робочим днем під землею. 
Постановою Кабінету Міністрів України від 31.03.1994 №202 затверджено Список робіт і професій, що дають право на пенсію незалежно від віку при безпосередній зайнятості протягом повного робочого дня на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин), пов`язаних з видобутком вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, терміном не менше 25 років. 
До цього списку за розділом I «Підземні гірничі роботи в шахтах і на будівництві вугільних (сланцевих) шахт» віднесені усі робітники, зайняті протягом повного робочого дня на підземних роботах, керівники і спеціалісти підземних дільниць діючих і споруджуваних шахт для видобутку вугілля (сланцю). 
Судом також встановлено, що позивач у вказані вище періоди здійснював свою професійну діяльність в підземних умовах протягом повного робочого дня в шахтах зі шкідливими умовами праці, на посадах, які віднесені до Списку №1.
Професія та виконувані позивачем роботи включені до Списку №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, що були чинними у вказані періоди роботи позивача (постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 №162, від 16.01.2003 №36 та від 24.06.2016 №461).
В спірному випадку, пенсійний орган, приймаючи рішення №045750025985 від 19.01.2024 про відмову позивачеві у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах послався на відсутність у позивача необхідного пільгового стажу. За позицією пенсійного органу у нього були відсутні підстави для зарахування до пільгового стажу позивача означених вище, спірних, періодів роботи з 01.01.2011 по 21.11.2014 та з 23.12.2014 по 21.12.2021 з огляду на відсутність пільгової довідки та інформації про атестацію в спеціальному стажі в індивідуальних відомостях про заробітну плату.
При цьому слід зазначити, що згідно розрахунку пільгового та загального страхового стажу позивача до пільгового стажу по Списку №1 відповідачем зараховано періоди роботи позивача з 01.02.2008 по 31.12.2008, з 01.01.2009 по 29.12.2009 та з 01.01.2010 та 31.12.2010.
Суд апеляційної інстанції вважає доводи відповідача в рішенні №045750025985 від 19.01.2024 помилковими, такими, що не відповідають встановленим у справі обставинам і нормам чинного законодавства.
Відповідно до п. 3 Порядку застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах», затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 №383, при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992.
Відповідно до п. 10 вказаного Порядку, для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637.
За приписами п.4.2 Порядку №383 результати атестації (як вперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, впродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінювались докорінно умов і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. У разі докорінної зміни умови і характеру праці для підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах має бути проведена позачергова атестація.
Згідно з пунктом 4.3 Порядку №383 у разі підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах за результатами атестації, вперше проведеної до 21 серпня 1997 року (впродовж 5 років після введення в дію Порядку проведення атестації робочих місць) до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, зараховується весь період роботи на даному підприємстві у виробництвах, передбачених Списками, тобто період роботи зі шкідливими умовами праці, до дати видання наказу на підприємстві про результати проведення атестації та період роботи впродовж наступних 5 років з урахуванням пункту 4.2 цього Порядку.
Отже своєчасно проведена атестація робочих місць за умовами праці є одним із заходів соціального захисту працівників, який має сприяти реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільгове пенсійне забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.
Що стосується документів про підтвердження атестації робочих місць, відповідно до ст. 13 Закону України «Про охорону праці», пункту 4 Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.92 №442, роботодавці зобов`язані проводити атестацію робочих місць за умовами праці. 
При цьому законодавець поклав відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації робочих місць на керівників підприємств, організацій. 
Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 01 серпня 1992 року №442 та Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України (далі - Мінпраці) від 01 вересня 1992 року №41.
Відповідно до зазначених нормативних актів основна мета атестації полягає в регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу в несприятливих умовах.
Згідно з пунктом 4 Порядку №442 та підпункту 1.5 пункту 1 Методичних рекомендацій атестація проводиться не рідше одного разу на 5 років. Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства, організації.
Атестація робочих місць відповідно до Порядку №442 та Методичних рекомендацій передбачає: установлення факторів і причин виникнення несприятливих умов праці; санітарно-гігієнічне дослідження факторів виробничого середовища, важкості й напруженості трудового процесу на робочому місці; комплексну оцінку факторів виробничого середовища і характеру праці на відповідність їхніх характеристик стандартам безпеки праці, будівельним та санітарним нормам і правилам; установлення ступеня шкідливості й небезпечності праці та її характеру за гігієнічною класифікацією; обґрунтування віднесення робочого місця до категорії зі шкідливими (особливо шкідливими), важкими (особливо важкими) умовами праці; визначення (підтвердження) права працівників на пільгове пенсійне забезпечення за роботу у несприятливих умовах; складання переліку робочих місць, виробництв, професій та посад із пільговим пенсійним забезпеченням працівників; аналіз реалізації технічних і організаційних заходів, спрямованих на оптимізацію рівня гігієни, характеру і безпеки праці.
За змістом пунктів 8 та 9 Порядку №442 проведення атестації робочих місць відомості про результати атестації робочих місць заносяться до карти умов праці, форма якої затверджується Мінпраці разом з Міністерством охорони здоров`я України. Перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників, який складається за результатами проведеної атестації робочих місць, після погодження з профспілковим комітетом затверджується наказом по підприємству, організації і зберігається протягом 50 років. Витяги з наказу додаються до трудової книжки працівників, професії та посади яких внесено до переліку.
Відповідно до висновку Великої Палати Верховного Суду у постанові від 19.02.2020 у справі №520/15025/16-а на працівника, зайнятого на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, не можна покладати відповідальність за не проведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць за умовами праці. Не проведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємств або уповноваженим ним органом не може позбавляти громадян їх конституційного права на соціальний захист, у тому числі щодо надання пенсій за віком на пільгових умовах. Контроль за додержанням підприємствами правил проведення атестації робочих місць за умовами праці покладається на відповідні повноважні державні контролюючі органи, зокрема Держпраці.
Отже, Велика Палата Верховного Суду сформувала правовий висновок, що не проведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Відповідальність за не проведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не працівника. При цьому контролюючу функцію у відносинах щодо проведення атестації робочих місць на підприємстві виконує держава в особі відповідних контролюючих органів, а не працівник.
Як встановлено судом вище, в трудовій книжці позивача містяться записи, які в достатній мірі підтверджують, що позивач у спірні періоди працював на посадах, які віднесені до Списку №1, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. 
Також в трудовій книжці позивача містяться відомості про атестацію робочого місця позивача - електрослюсаря підземного у Відокремленому підрозділі «Шахта імені Д.Ф. Мельникова» Акціонерного товариства «Лисичанськвугілля» з посиланням на відповідні накази по підприємству (наказ №486 від 12.04.2010 (список №1, р.1 підрозділ 1, пункт 1-1а), наказ №260 від 10.04.2015 (список №1, р.1 підрозділ 1, пункт 1-1а)).
Відповідно до наведеного вище правового регулювання атестація має проводитися у передбачені п. 4 Порядку проведення атестації робочих місць строки, втім відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства, організації (абз.2 п.4 Порядку проведення атестації). 
Якщо чергова атестація була проведена з порушенням передбачених пунктом 4 Порядку проведення атестації строків, а працівник до її проведення виконував роботу, яка дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, цей період його роботи має бути зарахований до пільгового стажу за результатами попередньої атестації.
Наказом Міністерства праці та соціальної політики України №205 від 21.08.2000 затверджено Роз`яснення про проведення атестації робочих місць за умовами праці в окремих випадках.
Відповідно до цих Роз`яснень щодо застосування п.4 Порядку проведення атестації робочих місць в частині проведення атестації не рідше одного разу на 5 років, зазначено, що для надання працівникам передбачених чинним законодавством пільг і компенсацій за роботу в шкідливих і важких умовах праці впродовж певного 5-річного періоду відповідне право повинно бути підтверджене за результатами атестації робочих місць за умовами праці, проведеної у цей термін.
В окремих випадках за скрутного фінансово-економічного стану, що склався на підприємстві з незалежних від нього причин, для проведення атестації робочих місць, де не сталися докорінні зміни умов і характеру праці у зв`язку з впровадженням нових технологій, засобів виробництва, матеріалів, реконструкцією існуючих об`єктів, приміщень тощо, можливе використання результатів санітарно-гігієнічних досліджень факторів виробничого середовища і трудового процесу, отриманих під час попередньої атестації, за умови реалізації технічних і організаційних заходів щодо поліпшення умов праці та оздоровлення працівників .за результатами попередньої атестації робочих місць і дотримання всіх інших вимог вищезазначеного Порядку.
При цьому має бути затверджений наказом по підприємству за узгодженням з місцевою державною експертизою умов праці, головним державним санітарним лікарем, відповідно, Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва і Севастополя, водного, залізничного, повітряного транспорту, об`єктів, що мають особливий режим роботи, та з виборним органом профспілкової організації і уповноваженим трудового колективу підприємства з питань охорони праці план-графік проведення атестації цих робочих місць у повному обсязі при поліпшенні фінансово-економічного стану підприємства, але не пізніше як через рік, за рахунок фонду охорони праці або інших коштів підприємства.
Виходячи з вищенаведеного, а також приймаючи до уваги, що відомостями трудової книжки з посиланням на відповідні накази підтверджено умови праці за виконуваною позивачем професією і право на пільгове пенсійне забезпечення за Списком №1 за результатами, отриманими під час атестації, суд вважає, що зарахуванню до пільгового стажу позивача за Списком №1 підлягає весь період роботи позивача у Відокремленому підрозділі «Шахта імені Д.Ф. Мельникова» Акціонерного товариства «Лисичанськвугілля» на відповідних посадах. 
Стосовно висновків пенсійного органу про відсутність підстав для зарахування до пільгового стажу позивача решти спірних періодів роботи, суд апеляційної інстанції за встановлених обставин погоджується з судом першої інстанції, що стаж роботи позивача за Списком №1 за визначений судом період підтверджено записами у трудовій книжці позивача, а також індивідуальними відомостями в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Також колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції щодо зарахування до пільгового стажу позивача періоду навчання з 01.09.1989 по 08.01.1993 в СПТУ №109 м. Горлівка, що підтверджується дипломом серії НОМЕР_2 за спеціальністю «Електрослюсар підземний, гірничий робітник РГВ», оскільки навчання в професійно-технічному закладі дає право на зарахування відповідного періоду до пільгового стажу за Списком №1.
Статтею 38 Закону України «Про професійно-технічну освіту» встановлено, що час навчання у професійно-технічному навчальному закладі зараховується до трудового стажу учня, слухача, у тому числі в безперервний і в стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівника, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців.
Аналогічна, за змістом, вимога міститься і в абзаці 1 пункту 26 Положення про професійно - технічний навчальний заклад, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 05.08.1998 №1240, а саме: час навчання у професійно-технічному навчальному закладі зараховується до трудового стажу учня, слухача, у тому числі до безперервного і до стажу роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за одержаною професією не перевищує трьох місяців.
Виходячи з аналізу наведених правових норм, визначальним для зарахування до пільгового стажу часу навчання в професійно-технічному навчальному закладі є те, що перерва між днем закінчення навчання та днем зарахування на роботу не повинна перевищувати трьох місяців та те, що після закінчення навчання особа повинна бути зарахована на роботу за здобутою спеціальністю.
Відповідно до ст. 18 Закону України «Про професійно-технічну освіту» до закладів професійної (професійно-технічної) освіти належать професійно-технічне училище відповідного профілю; професійне училище соціальної реабілітації; вище професійне училище; професійний ліцей; професійний ліцей відповідного профілю; професійно-художнє училище; художнє професійно-технічне училище; вище художнє професійно-технічне училище; училище-агрофірма; вище училище-агрофірма; училище-завод; центр професійної (професійно-технічної) освіти; центр професійної освіти; навчально- виробничий центр; центр підготовки і перепідготовки робітничих кадрів; навчально- курсовий комбінат; навчальний центр; інші тини закладів освіти, що надають професійну (професійно-технічну) освіту або здійснюють професійне (професійно-технічне) навчання.
В спірному випадку, як встановлено судом, з 01.09.1989 по 08.01.1993 позивач навчався в СПТУ №109 м. Горлівка, що підтверджується дипломом серії НОМЕР_2 за спеціальністю «Електрослюсар підземний, гірничий робітник РГВ».
З 27.01.1993 позивача переведено підземним електрослюсарем 3 розряду з повним робочим днем під землею шахта ім. Ю.О.Гагаріна Виробничого об`єднання «Артемвугілля».
Отже, наявні у справі докази підтверджують навчання позивача за професією та роботу за здобутою професію, при цьому перерва між днем закінчення ліцею та днем прийняття на роботу за здобутою професію електрослюсаря підземного, машиніста підземних установок не перевищує законодавчо встановленого строку.
За таких обставин, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про наявність у позивача права на врахування періоду навчання в СПТУ №109 м. Горлівка, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ч.3 ст.114 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Щодо не зарахування періоду з серпня 2020 року по грудень 2021 року на підприємстві ВП «шахта ім. Д.Ф. Мельникова» АТ «Лисичанськвугілля» до загального страхового стажу, що дає право на призначення пенсії за віком, роботи в зв`язку з не сплатою страхових внесків підприємством згідно Реєстру застрахованих осіб, суд апеляційної інстанції також вважає правильним висновок суду першої інстанції, зазначає таке.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» страхові внески - це кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
Страхувальники - це роботодавці та інші особи, які відповідно до закону сплачують єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або є платниками відповідно до цього Закону.
Згідно із статтею 20 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» страхові внески обчислюються виключно в грошовій формі, у тому числі з виплат (доходу), що здійснюються в натуральній формі.
Обчислення страхових внесків застрахованих осіб, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески. Страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків.
Якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.
Відповідно до статті 106 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство -страхувальник, оскільки здійснює нарахування страхових внесків із заробітної плати застрахованої особи.
Такі самі норми кореспондуються з Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» №2464-VІ від 08.07.2010 року.
Отже законодавцем обов`язок по сплаті страхових внесків та відповідальність за несвоєчасну або не в повному обсязі сплату страхових внесків покладено на страхувальника, тому позивач не може нести відповідальність у вигляді позбавлення права на включення періоду роботи: з серпня 2020 року по грудень 2021 року до страхового та пільгового стажу через несплату страхових внесків його роботодавцем, який в розумінні вказаних вище правових є норм страхувальником.  
З цього приводу є прийнятним врахування судом першої інстанції висновків Верховного Суду у постановах від 27.03.2018 у справі №208/6680/16-а (2а/208/245/16), від 04.09.2018 у справі №482/434/17, від 25.11.2019 у справі №242/2088/17.
Підсумовуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції про протиправність оскаржуваних дій та рішення пенсійного органу про відмову в призначенні позивачу пенсії за віком на пільгових умовах. 
Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.
Суд першої інстанції під час розгляду даної справи повно дослідив обставини, які мають значення для справи, ухвалив законне та обґрунтоване рішення в його оскаржуваній частині.
Передбачені ст.317 КАС України підстави для зміни або скасування рішення суду першої інстанції відсутні.
Керуючись ст.ст. 311, 315, 316, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, - 

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області залишити без задоволення.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09 квітня 2024 року у справі №160/3703/24 залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили відповідно до ст.325 КАС України, може бути оскаржена до касаційного суду у випадках та строки, встановлені ст.ст.328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України.
   
Головуючий - суддя                                                                      І.Ю. Добродняк 

                               суддя                                                                      Н.А. Бишевська 

                               суддя                                                                      Я.В. Семененко