Дата документу  Справа № 314/317/24 

запорізький апеляційний суд

Провадження №33/807/910/24	Головуючий у 1-й інстанції Кіяшко В.О.	
Єдиний унікальний №314/317/24	Доповідач в 2-й інстанції Гончар О.С.	
Категорія –ч.1 ст.130 КУпАП	  	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
       06 грудня 2024 року                                         м.Запоріжжя
Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду Гончар О.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника Сніжка Владислава Івановича на постанову судді Вільнянського районного суду Запорізької області від 24 вересня 2024 року, якою
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживає у АДРЕСА_1 , 
притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, 
ВСТАНОВИВ
Згідно з постановою суду, 21.01.2024 року о 23 год. 25 хв. по провул.Солідарності, 8 у м.Вільнянську Запорізької області водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «AUDI A6» д.н.з.  НОМЕР_1 , відмовився від проходження відповідно до встановленого законом порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України.
ОСОБА_1 визнано винним за ч.1 ст.130 КУпАП і на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік. 
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605,60 гривень.
В апеляційній скарзі захисник Сніжко В.І. просив скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження у справі у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 складу передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП адміністративного правопорушення.
Свої вимоги мотивував тим, що відомості про виявлені у водія ознаки алкогольного сп`яніння останньому не повідомлялися та не підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами. 
Вказане свідчить про незаконність вимоги працівника поліції про проходження ОСОБА_1 огляду на стан сп`яніння.
З наявного відеозапису неможливо достеменно встановити факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом та момент зупинки, як і факт відмови від проходження огляду на стан сп`яніння у медичному закладі.
На переконання апелянта, винуватість ОСОБА_1 у вчиненні передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП адміністративного правопорушення не підтверджується належними доказами.
У судове засідання апеляційного суду за участі ОСОБА_1 і його захисник Сніжко В.І. не з`явились. Про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги їх було повідомлено у відповідності до Порядку надсилання судових повісток, повідомлень і викликів учасникам судового процесу в електронній формі, затвердженого наказом ДСА України від 23.01.2023 року за №28, через додаток «Viber». 
До початку апеляційного розгляду від захисника Сніжка В.І.. на адресу апеляційного суду надійшла заява про відкладення судового засідання, яка мотивована відсутністю можливості у ОСОБА_1 прибути в судове засідання та бажанням останнього брати особисту участь у розгляді справи.
Апеляційний суд не вбачає підстав для відкладення судового засідання, оскільки жодних підтверджених відповідними доказами обставин, які можуть бути розцінені судом як поважні причини неявки ОСОБА_1 у судове засідання, вказана вище заява не містить.
Отже, враховуючи вищевикладене та положення ч.6 ст.294 КУпАП, наявність відомостей про своєчасне та належне повідомлення ОСОБА_1 і його захисника Сніжка В.І., їх неявка до суду не є перешкодою для розгляду апеляційної скарги за їх відсутності в судовому засіданні.
Перевіривши матеріали справи, наведені у скарзі доводи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.
З матеріалів справи про адміністративне правопорушення вбачається, що висновки суду про наявність в діях ОСОБА_1 складу передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП адміністративного правопорушення відповідають фактичним обставинам справи, підтверджуються сукупністю досліджених в судовому засіданні доказів і є обґрунтованими.
Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 судом виконано вимоги ст.ст.280, 283 КУпАП, повно та всебічно розглянуто обставини справи, дотримано вимоги щодо змісту постанови про адміністративне правопорушення.
Рішення суду про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП адміністративного правопорушення відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується відомостями, які зазначені у
- протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №180545 від 21.01.2024 року, відповідно до якого водій ОСОБА_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння. У графі «пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, по суті порушення» ОСОБА_1 зазначив мовою оригіналу «не маю часу тлумачити»;
- акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, відповідно до якого, у водія виявлено ознаки алкогольного сп`яніння. Огляд за допомогою спеціального технічного засобу не проводився у зв`язку із відмовою водія;
- направленні на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану сп`яніння до закладу охорони здоров`я з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, від 21.01.2024 року, відповідно до якого у ОСОБА_1 виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, огляд не проводився у зв`язку з відмовою водія від його проходження;
- долученим до матеріалів справи відеозаписом. 
У зв`язку наведеним, у апеляційного суду відсутні підстави сумніватися в тому, що викладені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини дійсно мали місце. 
Щодо вимог апелянта про скасування оскаржуваної постанови судді та закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП адміністративного правопорушення апеляційний суд вважає за необхідне зазначити наступне.
На підтвердження заявлених вимог апелянт посилається на відсутність доказів факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом та незаконність вимоги працівника поліції щодо проходження огляду на стан сп`яніння особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, проте такі аргументи не ґрунтуються на матеріалах справи та вимогах закону.
Підстави, умови та порядок проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння визначені ст.266 КУпАП, п.2.5 ПДР та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою спільним наказом МВС/МОЗ №1452/735 від 09.11.2015 року (в подальшому "Інструкція"). За змістом цих нормативних документів водій зобов`язаний на вимогу поліцейського пройти огляд з метою встановлення стану сп`яніння.
Відповідно до п.2 розділу Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Як вбачається з матеріалів справи, працівниками поліції було запропоновано ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння внаслідок виявлення у нього передбачених п.3 розділу І Інструкції ознак. 
Відмовляючись від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.5 ПДР та вчинив передбачене ч.1 ст.130 КУпАП адміністративне правопорушення.
Ознаки алкогольного сп`яніння, які стали підставою для вимоги про проходження ОСОБА_1 огляду на стан сп`яніння, поліцейськими викладено у протоколі про адміністративне правопорушення, у доданих до нього матеріалах а також, всупереч протилежним доводам апелянта, оголошено їх перелік водієві безпосередньо під час оформлення матеріалів справи.
Апеляційний суд зважає на те, що підставою для висунення вимоги про необхідність проходження огляду на стан сп`яніння є суб`єктивне припущення поліцейського про перебування особи у стані сп`яніння, яке ґрунтується на наявності у особи передбачених п.3 розділу І Інструкції ознак алкогольного сп`яніння.
Відповідно до п.2.5 ПДР проведення огляду на стан сп`яніння на вимогу поліцейського є обов`язком водія. 
При цьому апеляційний суд зауважує, що жоден із нормативних документів не надає водію або його захисникові права оспорювати таку вимогу поліцейського.
Разом із тим, змістом наявного в матеріалах справи відеозапису беззаперечно підтверджується факт керування саме ОСОБА_1 транспортним засобом «AUDI A6» д.н.з.  НОМЕР_1 за викладених у протоколі про адміністративне правопорушення обставин.
Зокрема, зі вказаного відеозапису об`єктивно вбачається, що після відображення руху транспортного засобу «AUDI A6» до моменту зупинки та відповідного увімкнення стоянкових ліхтарів, зафіксовано як водій ОСОБА_1 перебував в салоні вказаного автомобілю з працюючим двигуном на водійському сидінні та з`ясовував у працівника поліції, які документи потрібно пред`явити. При цьому на іншу особу, як на водія транспортного засобу не вказував, факт керування автомобілем абсолютно не заперечував. 
Після виявлення уповноваженою особою ознак сп`яніння у водія останньому неодноразово висловлено вимогу пройти відповідний огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, на що водій згоди не висловлював та пояснив мовою оригіналу «я вдома» (часове позначення 2024/01/21 23:21:01-23:21:42). У подальшому водій з`ясовував місцезнаходження закладу охорони здоров`я та зазначив: «може я поїду та вирішимо?», тобто намагався домовитися з поліцейськими без оформлення протоколу про адміністративне правопорушення. Після застереження про здійснення відеофіксації працівник поліції вкотре запропонував водієві пройти огляд на стан сп`яніння як на місці зупинки транспортного засобу, так і у найближчому закладі охорони здоров`я, на що водій категорично відповів «ні те, ні інше», а також ОСОБА_1 знову запропонував «щось вирішити» (часове позначення 2024/01/21 23:24:30-23:24:35).
Апеляційний суд звертає увагу на те, що вимога поліцейського про необхідність проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння була чіткою і зрозумілою для сприйняття, а відмова ОСОБА_1 була такою, яка не ставила під сумнів факт відмови.
Під час перевірки апеляційним судом матеріалів справи будь-яких істотних порушень, допущених при їх складанні, не встановлено. 
Наявний в матеріалах справи протокол про адміністративне правопорушення складено уповноваженою особою з дотриманням вимог ст.256 КУпАП та Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС №1395 від 07.11.2015 року.
В ньому зазначено дату та місце його складання, відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, місце, час вчинення адміністративного правопорушення, нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення, суть адміністративного правопорушення.
Таким чином, у контексті наведених обставин не можна визнати переконливими й виправданими, а отже й достатніми, доводи апеляційної скарги захисника про скасування судового рішення на зазначених у ній підставах.
Отже, постанова суду є законною та обґрунтованою, а тому у апеляційного суду відсутні підстави вважати, що постанову прийнято судом першої інстанції без урахування всіх фактичних обставин справи. 
Накладене судом першої інстанції адміністративне стягнення за вчинене ОСОБА_1 порушення Правил дорожнього руху узгоджується з вимогами ст.33 КУпАП, а також відповідає передбаченій ст.23 КУпАП меті стягнення - вихованню особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, та запобіганню вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Істотних порушень законодавства, що тягнуть безумовне скасування постанови суду першої інстанції, під час апеляційного розгляду справи не встановлено.
Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд 
ПОСТАНОВИВ
Апеляційну скаргу захисника Сніжка Владислава Івановича залишити без задоволення.
Постанову судді Вільнянського районного суду Запорізької області від 24 вересня 2024 року в цій справі щодо ОСОБА_1 залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

       Суддя                                                                 О.С. Гончар