Номер провадження: 33/813/2137/24
Номер справи місцевого суду: 522/8458/24 
Головуючий у першій інстанції Переверзева Л.І. 
Доповідач Громік Р. Д.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

       16.10.2024 року                                                                 м. Одеса
Суддя Одеського апеляційного суду:                                 Громік Р.Д.

за участю секретаря                                                        Триколіч І.Б.,
за участі:

особи, яка притягається до адміністративної 
відповідальності (в режимі відеоконференції)                         ОСОБА_1 ,

потерпілої (в режимі відеоконференції)                                 ОСОБА_2 

розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Приморського районного суду м. Одеси від 07 серпня 2024 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень; стягнено з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 605 гривень 60 копійок,

В С Т А Н О В И В:
З протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №907607 від 12.05.2024 вбачається, що 12 травня 2024 року о 22-й годині 00 хвилин в м. Одесі по вул. Балківська/вул. Кутузакія, 64, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Toyota Prado, номерний знак НОМЕР_1 , не врахувавши дорожньої обстановки, не впевнившись, що це буде безпечно та не створить перешкоди іншим учасникам дорожнього руху, не звернувся за допомогою до інших осіб при здійсненні руху транспортного засобу заднім ходом, в результаті чого допустив зіткнення з транспортним засобом Hyundai Sonata, номерний знак НОМЕР_2 , водій якого ОСОБА_2 . Внаслідок даної ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим завдано матеріальних збитків. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги пунктів 2.3.б), 10.9. Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена статтею 124 КУпАП.
Постановою судді Приморського районного суду м. Одеси від 07 серпня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень; стягнено з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 605 гривень 60 копійок.
На дану постанову  ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду першої інстанції скасувати та постановити нове судове рішення, яким провадження закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, посилаючись при цьому на порушення норм процесуального та матеріального права.
В доводах апеляційної скарги зазначено, що ОСОБА_1 не здійснював рух заднім ходом, а здійснив зупинку транспортного засобу Toyota Prado, номерний знак НОМЕР_1 в крайній правій полосі руху, однак водій ОСОБА_2 , яка керувала транспортним засобом Hyundai Sonata, номерний знак НОМЕР_2 не дотрималась безпечної дистанції та не врахувала дорожньої обстановки, тим самим порушила п. 12.1, 12.3, 13.1 та 13.3, що стало причиною дорожньо-транспортної пригоди.
Вивчивши доводи поданої апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на наступне. 
У відповідності до положень ст. 1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
Судовий розгляд справ повинен відповідати загальним принципам, а саме: верховенству права, законності, рівності перед законом і судом, поваги до людської гідності, забезпечення права на свободу та особисту недоторканість, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості, тощо.
Згідно зі ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 251 та ст. 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.
Згідно із п. п. 1.3 та 1.9 ПДР України встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Пунктом 2.3б ПДР встановлено, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.
Відповідно до пункту 10.9. Правил дорожнього руху України, під час руху транспортного засобу заднім ходом водій не повинен створювати небезпеки чи перешкод іншим учасникам руху. Для забезпечення безпеки руху він у разі потреби повинен звернутися за допомогою до інших осіб.
Порушення правил вимог 10.9, 2.3б Правил дорожнього руху має наслідком притягнення до адміністративної відповідальності ст. 124 КУпАП.
Судом першої інстанції правильно встановлено, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення підтверджується:
- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №907607 від 12.05.2024, в якому наведені обставини порушення п. 2.3б, п.10.9 «Правил дорожнього руху», (а.с.1);
- схемою місця дорожньо-транспортної пригоди (а.с. 3);
- поясненнями (а.с. 4-6).
Суд першої інстанції, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази у сукупності, дійшов правильного висновку, що в діях ОСОБА_1 , який притягується до адміністративної відповідальності вбачається склад адміністративного правопорушення, передбачений ст.124 КУпАП.
Суд першої інстанції при накладенні адміністративного стягнення правильно враховував: ступінь суспільної небезпеки правопорушення, особистість правопорушника, ступінь його провини, майновий стан, а також те, що умисні дії правопорушника були направлені на порушення безпеки руху з використанням джерела підвищеної небезпеки - автомобіля.
Враховуючи викладене, суд першої інстанції обґрунтовано вважав, що необхідним і достатнім адміністративним стягненням для правопорушника буде штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а саме 850 гривень, з метою подальшого запобігання правопорушень та виховування особи в дусі дотримання «Правил дорожнього руху України».
Щодо доводів апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не здійснював рух заднім ходом, а здійснив зупинку транспортного засобу Toyota Prado, номерний знак НОМЕР_1 в крайній правій полосі руху, однак водій ОСОБА_2 , яка керувала транспортним засобом Hyundai Sonata, номерний знак НОМЕР_2 не дотрималась безпечної дистанції та не врахувала дорожньої обстановки, тим самим порушила п. 12.1, 12.3, 13.1 та 13.3, що стало причиною дорожньо-транспортної пригоди, то апеляційний суд звертає увагу на таке.
Зі змісту норми КУпАП вбачається, що об`єктивну сторону складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП становить діяння - порушення правил дорожнього руху, та наслідок - заподіяна шкоди майну, а саме: транспортним засобам, вантажу, автомобільним дорогам, вулицям, залізничним переїздам, дорожнім спорудам чи іншому майну.
Із долученої до матеріалів справи схеми дорожньо-транспортної пригоди можна встановити, що  ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Toyota Prado, номерний знак НОМЕР_1 , не врахувавши дорожньої обстановки, не впевнившись, що це буде безпечно та не створить перешкоди іншим учасникам дорожнього руху, не звернувся за допомогою до інших осіб при здійсненні руху транспортного засобу заднім ходом, в результаті чого допустив зіткнення з транспортним засобом Hyundai Sonata, номерний знак НОМЕР_2 , водієм якого є ОСОБА_2 . Внаслідок даної ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим завдано матеріальних збитків.
Також із показань ОСОБА_2 вбачається, що вона їхала на своєму автомобілі Hyundai Sonata, номерний знак НОМЕР_2 дотримувавшись безпечної дистанції; однак автомобіль, який рухався попереду увімкнув правий покажчик повороту і почав паркуватися біля правого узбіччя; ОСОБА_2 продовжила рух прямо і побачила, що засвітилися задні фари і автомобіль почав здавати назад; ОСОБА_2 почала гальмувати та почала перестраюватись у ліву полосу і відчула як автомобіль Toyota Prado, номерний знак НОМЕР_1 вдарив у праве крило автомобіля (а.с. 5-6).
ОСОБА_1 не надано доказів на підтвердження того, що ОСОБА_2 дійсно було порушено п. 12.1, 12.3, 13.1 та 13.3 ПДР.
Крім того у судовому процесі діє правило, за яким обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній, адміністративній справі або в справі про адміністративне правопорушення, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Преюдиціальність – обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набрало законної сили в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, оскільки їх з істинністю вже встановлено у рішенні і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який набрав законної сили. Суть преюдиції полягає в неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами.
У випадку преюдиціального установлення певних обставин особам, які беруть участь у справі (за умови, що вони брали участь у справі при винесенні преюдиціального рішення), не доводиться витрачати час на збирання, витребування і подання доказів, а суду – на їх дослідження і оцінку. Преюдиціальне значення мають лише рішення зі справи, в якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Преюдицію утворюють виключно лише ті обставини, які безпосередньо досліджувалися і встановлювалися судом, що знайшло відображення в мотивувальній частині судового акта.
Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 07 липня 2024 року у справі №522/8457/24 закрито на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП, стосовно ОСОБА_2 в зв`язку із відсутністю складу та події адміністративного правопорушення.
Вказана постанова була оскаржена ОСОБА_1 до Одеського апеляційного суду.
В судовому засіданні, яке відбулось 16 жовтня 2024 року, ОСОБА_2 зазначила, що 07 жовтня 2024 року під час розгляду апеляційної скарги на постанову Приморського районного суду м. Одеси від 07 липня 2024 року у справі №522/8457/24, таку апеляційну скаргу залишено без задоволення, а постанову Приморського районного суду м. Одеси від 07 липня 2024 року залишено без змін. Вказана обставина не заперечувалась ОСОБА_1 .
Вказані обставини свідчать про те, що в діях ОСОБА_2 відсутні дії, які б порушили п. 12.1, 12.3, 13.1 та 13.3 ПДР.
Згідно із п. п. 1.3 та 1.9 ПДР України встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Підпунктами б, д пункту 2.3 ПДР України є обов`язок водія бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі, не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху.
Пунктом 2.3б ПДР встановлено, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.
Відповідно до пункту 10.9. Правил дорожнього руху України, під час руху транспортного засобу заднім ходом водій не повинен створювати небезпеки чи перешкод іншим учасникам руху. Для забезпечення безпеки руху він у разі потреби повинен звернутися за допомогою до інших осіб.
Таким чином, сукупність вказаних фактів дають можливість дійти висновку, що саме в діях ОСОБА_1 наявні ознаки складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КпАП України, оскільки останній порушив Правила дорожнього руху.
Інші доводи, наведені в апеляційній скарзі, висновку суду першої інстанції не спростовують, оскільки є необґрунтованими, спростовуються матеріалами справи та оцінюються судом як такий спосіб захисту, що має на меті безпідставне уникнення від відповідальності за вчинене правопорушення.
Відповідно до положень ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі та в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Згідно із ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
У рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007р., Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Отже, наведені обставини вказують на відсутність в апеляційного суду підстав для скасування постанови судді Приморського районного суду м. Одеси від 07 серпня 2024 року.
Відповідно до ч. 8 ст. 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін .
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Постанову судді Приморського районного суду м. Одеси від 07 серпня 2024 року без змін.
Постанова остаточна та оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду                                        Р.Д. Громік