КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

 
справа №362/5391/23                                                      Головуючий у І інстанції - Сухарева О.В.
апеляційне провадження №33/824/2895/2024                          Доповідач у ІІ інстанції - Гуль В.В.
                                                                
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ
 
02 жовтня 2024 року                                                                                                            м. Київ
 
Суддя Київського апеляційного суду Гуль В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 на постанову Васильківського міськрайонного суду Київської області від 25 квітня 2024 року, -
 
ВСТАНОВИВ:
 
Постановою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 25 квітня 2024 рокуОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, а також стягнуто на користь держави судовий збір у розмірі 605,60 грн.
Судом установлено, що водій ОСОБА_1 22 серпня 2023 року о 01 год. 30 хв. на ІНФОРМАЦІЯ_2 керував транспортним засобом Volkswagen Amarok, д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, почервоніння обличчя. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився у присутності двох свідків.
Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції  ОСОБА_1 06 травня 2024року, тобто в межах строку на апеляційне оскарження, звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить постанову суду скасувати та ухвалити нову про закриття провадження у справі.
У мотивування скарги зазначає, що у матеріалах справи наявні докази того, що він не керував транспортним засобом, натомість автомобілем керував ОСОБА_2 , який на місці вчинення адміністративного правопорушення відмовився надавати пояснення, що керував саме він.
Вказує, що захисники Реус В.В. та Крикунов Д.О. звертали увагу суду на те, що представники ТРО надали неправдиві пояснення, зважаючи на особисту неприязнь до ОСОБА_1 , зокрема, через сварку, яка виникла між ними.
28 серпня 2024 року надійшли доповнення до апеляційної скарги від захисника  ОСОБА_1 - адвоката Гладиш Я.М., яка зазначає, що з огляду на відеозапис від                         22 серпня 2023 року вбачається відсутність зупинки транспортного засобу під час керування ОСОБА_1 з причин, встановлених статтею 35 Закону України «Про національну поліцію», а також відсутність руху транспортного засобу.
Вказує, що 22 серпня 2023 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 рухались по автодорозі м. Обухів - м. Васильків до поля, де перебувала с/г техніка, які орендуються та обробляються ФГ «Кедр», головою якого є ОСОБА_1 .
Зауважує, що ОСОБА_1 мав конфлікт з новим керівництвом добровольчого формування територіальної громади №2 «ІНФОРМАЦІЯ_1», у зв`язку з чим особи, які є свідками у даній справі, зацікавлені в наданні неправдивих свідчень.
Також звертає увагу суду, що 20 серпня 2024 року Васильківським районним судом Київської області скасована постанова серії БАД №330308 від 22 серпня 2023 року стосовно ОСОБА_1 , якою його було притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 26 КУпАП, а справу - закрито.
Дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд доходить висновку, що подана скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до вимог статей 245, 280 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, а орган чи посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення, з урахуванням положень, викладених у статтях 251, 252 КУпАП, зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи і, керуючись законом та правосвідомістю, оцінити докази за своїм внутрішнім переконанням в їх сукупності.
Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283, 284 КУпАП.
Положеннями статті 1 КУпАП передбачено, що завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
Згідно з вимогами статті 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі та в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Вимогами статті 8 КУпАП передбачено, що особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.
З протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №335812 від 22 серпня 2023 року вбачається, що водій ОСОБА_1 22 серпня 2023 року о 01 год. 30 хв. на ІНФОРМАЦІЯ_2 керував транспортним засобом Volkswagen Amarok, д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, почервоніння обличчя. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги пункту 2.5 ПДР України, за що відповідальність передбачена частиною першою статті 130 КУпАП.
Відповідно до пункту 2.9.а ПДР України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
За змістом пункту 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Згідно частини першої статті 130 КУпАП, керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, - тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
При цьому згідно положень статті 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
Огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється. 
Процедура направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються відповідно до Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року №1103.
Проведення огляду на стан сп`яніння в закладах охорони здоров`я i оформлення його результатів визначено «Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженою наказом МВС України, МОЗ України від 09 листопада 2015 року №1452/735, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за №1413/27858 (далі - Інструкція).
Відповідно до пункту 9 розділу ІІ «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (далі - Інструкція) з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.
Згідно з частиною п`ятою статті 266 КУпАП огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.
Приймаючи рішення про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, суд взяв до уваги дані протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №335812 від 22 серпня 2023 року; акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, з якого вбачається, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду у присутності двох свідків, що підтверджується особистими підписами свідків; письмові пояснення свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 від 22 серпня 2023 року, відповідно до яких 22 серпня 2023 року близько 01 год. 20 хв. вони перебували на чергуванні на блокпості, ним та його колегою ОСОБА_5 було зупинено автомобіль марки Volkswagen Amarok, д.н.з. НОМЕР_1 , яким керував високий чоловік, який представився ОСОБА_1 та надав документи. В ході спілкування було встановлено, що особа має ознаки алкогольного сп`яніння, тому викликали поліцію. Після прибуття поліцейських ОСОБА_1 у їх присутності відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння як на місці зупинки, так і у медичному закладі; акт відсторонення водія ОСОБА_1 від керування транспортним засобом шляхом передачі керування автомобіля іншому тверезому водію; копію постанови про накладення адміністративного стягнення на водія ОСОБА_1 , згідно якої встановлено факт керування з порушенням ПДР 22 серпня 2023 року о 01 год. 30 хв. на ІНФОРМАЦІЯ_2 транспортного засобу Volkswagen Amarok, д.н.з. НОМЕР_1 , водієм ОСОБА_1 без посвідчення водія та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу; письмові пояснення свідка ОСОБА_6 , в яких указано, що саме він керував автомобілем, проте не зазначив про це на місці зупинки автомобіля, оскільки його залякали погрозою відправити на фронт, де він відразу загине; відеозапис з нагрудної камери працівника поліції.
У розумінні статті 280 КУпАП, під час розгляду справи про адміністративне правопорушення орган (посадова особа) зобов`язаний з`ясувати, зокрема, чи підлягає особа адміністративній відповідальності за інкриміноване їй адміністративне правопорушення, тобто перевірити правильність кваліфікації її дій. 
Склад адміністративного правопорушення - це передбачена нормами права сукупність об`єктивних і суб`єктивних ознак протиправного соціально шкідливого діяння, за наявності яких діяння можна кваліфікувати як адміністративне правопорушення. Відсутність хоча б однієї з ознак означає відсутність складу в цілому. 
Відповідно положень КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення. 
За змістом статті 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу. 
Згідно висновків Верховного Суду у справі №216/5226/16-а (2-а/216/33/17), притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи в його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами, а непідтвердження здійснення правопорушення відповідними доказами, не породжує правових підстав для притягнення його до адміністративної відповідальності. 
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 26 червня 2019 року у справі № 536/1703/17. 
Положеннями статті 252 КУпАП, передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю. Будь-які сумніви та протиріччя, які виникають при розгляді справи про адміністративне правопорушення, дотримуючись приписів ст. 62 Конституції України, суд тлумачить на користь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.
Як роз`яснено у пункті 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України від                        23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» із змінами і доповненнями, внесеними постановою Пленуму Верховного Суду України від 19 грудня 2008 року №18, керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.
Окрім того, Верховний Суд у постанові від 20 лютого 2019 року у справі №404/4467/16-а зазначив, що само по собі керування транспортним засобом розуміється як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу у просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування. Таким чином керування транспортним засобом - це умисне виконання особою функцій водія шляхом вчинення технічних дій для приведення транспортного засобу у рух та зворушення з місця.
Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» передбачено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247, 280 КУпАП.
Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283, 284 КУпАП. У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.
Відповідно до вимог статті 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Варто зазначити, що об`єктивна сторона складу адміністративного правопорушення передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, полягає в тому, що порушник має перебувати в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння та обов`язково має керувати транспортним засобом.
Відсутність будь якої складової об`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення виключає можливість притягнення особи до адміністративної відповідальності.
Таким чином, знаходження біля транспортного засобу або у транспортному засобі, яке не є в стані руху (знаходиться в нерухомому стані), особи в нетверезому стані не є доказом вчинення останньою адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 130 КУпАП.
Сторона захисту категорично заперечує факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, зазначаючи, що він перебував у транспортному засобі як пасажир, а за кермом був ОСОБА_2 , який підтвердив даний факт у письмових поясненнях від                      22 квітня 2024 року, самого факту керування не було та він у той момент не був учасником дорожнього руху, у зв`язку з чим вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП.
При цьому, з наявного у матеріалах справи відеозапису вбачається лише фіксація факту відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. 
На відеозаписі не зафіксовано рух транспортного засобу, яким керував саме ОСОБА_1 , та його зупинення працівниками поліції.
Особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, який має бути встановлений судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх доказів по справі.
Будь яких інших доказів, які підтверджували б факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом марки Volkswagen Amarok, д.н.з. НОМЕР_1 , матеріали справи не містять, відеозапис, наявний у матеріалах справи не відображає тих обставин, за якими можливо було б достеменно встановити, що ОСОБА_1 дійсно перебував за кермом автомобіля, який рухався.
Отже, вказаним відеозаписом спростовуються встановлені судом обставини, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом за викладених у протоколі обставин.
Окрім того, вказані у протоколі про адміністративне правопорушення свідки                ОСОБА_3 та ОСОБА_4  не були допитані у судовому засіданні в суді першої інстанції, а тому їх пояснення є недопустимими доказами, оскільки тільки показання свідка, які були дані під час судового засідання, можуть бути прийняті суддею як доказ.
Також у постанові Верховного Суду від 29 квітня 2020 року у справі №161/5372/17 зазначено, що при винесенні покарання за порушення ПДР судді не можуть покладатися на свідчення інспектора поліції, який виніс постанову про штраф. Суд касаційної інстанції погодився рішенням суду апеляційної інстанції, зазначивши, що цінність свідка полягає в його безпосередньому об`єктивному сприйнятті обставини справи за допомогою органів чуттів і відсутності юридичної зацікавленості у вирішенні справи. І саме з огляду на своє нейтральне становище людина здатна об`єктивно та правильно засвідчити події і факти так, як вони дійсно відбувалися для можливості уникнення формалізму та зловживання процесуальними правами. Суд зауважив, що на підставі показань свідків не можуть встановлюватися факти, які з огляду на закон або звичай установлюються в документах. Верховний Суд вказав, що обставини, що підтверджуються показаннями свідка повинні узгоджуватись з іншими доказами у справі, тоді вони можуть бути визнані судом достовірними та достатніми для висновку про винуватість особи в тому чи іншому адміністративному правопорушенні.
Також судом установлено, що рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 20 серпня 2024 року у справі №362/4821/24 задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 та скасовано постанову серії БАД №330308 від 22 серпня 2023 року стосовно ОСОБА_1 , якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 126 КУпАП, а справу - закрито.
Судом установлено, що матеріали справи не містять беззаперечних доказів того, що саме ОСОБА_1 22 серпня 2023 року о 01:30 год. в Київській області на автодорозі Васильків - Барахти керував автомобілем.
Таким чином, суд першої інстанції залишив поза увагою доводи сторони захисту, поклавши в основу рішення лише протокол про адміністративне правопорушення та відеозапис, на якому не зафіксовано перебування особи, відносно якої складено протокол, за кермом транспортного засобу, який перебуває або перебував у русі.
Враховуючи, що в силу принципу презумпції невинуватості всі сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, та те, що                ОСОБА_1 не погоджується зі складеним відносно нього протоколом про адміністративне правопорушення, категорично заперечує факт керування автомобілем, беручи до уваги надані стороною захисту пояснення та рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 20 серпня 2024 року у справі №362/4821/24, яким встановлено відсутність доказів керування ОСОБА_1 22 серпня 2023 року о 01:30 год. в Київській області на автодорозі Васильків - Барахти транспортним засобом, суд доходить висновку, що вина  ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, не доведена достатніми, допустимими та достовірними доказами. 
Сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. theUnitedKingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту».
Отже, у діях  ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП.
Апеляційний суд, дослідивши матеріали адміністративної справи, вважає обґрунтованими доводи захисника щодо безпідставного притягнення  ОСОБА_1 до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП.
Зважаючи на викладені обставини, апеляційний суд доходить висновку, що наявні всі підстави для закриття провадження у справі за відсутністю складу адміністративного правопорушення на підставі пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП.
З огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження та дають підстави для висновку про порушення судом першої інстанції вимог закону при розгляді справи про притягнення  ОСОБА_1 до відповідальності за частиною першою статті 130 КУпАП та накладенні на нього стягнення.
Таким чином, апеляційна скарга підлягає задоволенню, а постанова суду першої інстанції - скасуванню з ухваленням нової постанови про закриття провадження у справі на підставі пункту 1 статті першої 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП.
Керуючись статтями 284, 289, 294 КУпАП, Київський апеляційний суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 - задовольнити.
Постанову Васильківського міськрайонного суду Київської області від 25 квітня 2024 року - скасувати.
Провадження у справі закрити на підставі пункту 1 статті першої 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях  ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП.
 Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

 
Суддя                                                                                       В.В. Гуль