ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2024 р.	Справа № 583/4461/24	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Спаскіна О.А.,
Суддів: Присяжнюк О.В. ,  Любчич Л.В. ,
за участю секретаря судового засідання Труфанової К.М.,
          розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 15.11.2024, головуючий суддя І інстанції: Савєльєва А.І., вул. Жовтнева, 7, м. Охтирка, Ахтырський, Сумська, 42700, по справі № 583/4461/24
          за позовом  ОСОБА_1  
          до  ІНФОРМАЦІЯ_1 ,   Начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 
          третя особа  ІНФОРМАЦІЯ_2 
          про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Охтирського міськрайонного суду Сумської області з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_3 , Начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 , третя особа на стороні відповідача ІНФОРМАЦІЯ_4 , в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 від 27.08.2024р. в межах справи ІНФОРМАЦІЯ_3 про адміністративні правопорушення №1823/2024 про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_1 , до адміністративної відповідальності за правовою кваліфікацією по ч. З ст. 210-1 КУпАП, та накладення адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення за правовою кваліфікацією по ч. З ст. 210-1 КУпАП у виді штрафу в розмірі 17000.00 грн., а провадження по справі про адміністративне правопорушення закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення за правовою кваліфікацією по ч. З ст. 210-1 КУпАП.
Рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 15.11.2024 адміністративний позов залишено без задоволення.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 15.11.2024 та прийняти постанову, якою задовольнити позов у повному обсязі.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає, що повістки від 01.02.2024 стосовно ОСОБА_1 , яка зазначена у протоколі, не існувало і не існує, крім того фізично та технічно 17.07.2024 не можливо було встановити факт невручення повістки на майбутнє 01.08.2024 та не прибуття у ТЦК/СІІ 2.08.2024. Замість підпису у текст постанови від 27.08.2024 для внесення пояснень з боку особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, надали протокол від 17.08.2024, де зазначене зауваження щодо постанови. Проте суд першої інстанції неправильно зазначив, що - дослівно: «Відповідно до наявних у протоколі та постанові відміток, копії цих документів ОСОБА_1 отримав 17 серпня 2024 року та 27 серпня 2024 року» - абз.38 описово - мотивувальної частини тексту судового рішення. Отже, позивач притягнутий до адміністративної відповідальності за неявку до ТЦК/СП на визначену дату 02.08.2024, то доказів виклику та належного доведення повістки від 01.08.2024 з викликом на 02.08.2024 до позивача не доведено, таких доказів не існує. У сукупності наведених обставин, подій та підстав зазначає, що в порушення вимог ст. 268 та ст. 278 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглянута ІНФОРМАЦІЯ_6 без перевірки обставин наявності або відсутності подій та складу адміністративного правопорушення з боку ОСОБА_1 .
Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому наполягав на законності судового рішення та просив залишити його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
В судове засідання суду апеляційної інстанції сторони не прибули, про дату, час і місце судового засідання повідомлені своєчасно та належним чином. 
Представник позивача подав до суду клопотання про проведення розгляду справи за його відсутності, в якому одночасно апеляційну скаргу підтримав в повному обсязі, посилаючись на мотиви та доводи, викладені в апеляційній скарзі.
Відповідно до  ч. 2 ст. 313 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених  про дату, час і місце  розгляду справи, не перешкоджає  розгляду  справи.
У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до вимог ч. 4 ст. 229 КАС України не здійснювалось.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено судом апеляційної інстанції, що згідно військового квитка НОМЕР_2 , виданого 13.12.1993, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , взятий на облік як військовозобов`язаний 20.10.1994.
Згідно Наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 (з адміністративно- господарської діяльності № 201 від 26.12.2023 м. Охтирка «Про використання факсиміле начальника ІНФОРМАЦІЯ_7 », з метою забезпечення безперервної реалізації комплексу заходів з мобілізаційної підготовки та мобілізації в ІНФОРМАЦІЯ_8 , вбачається: 1. запровадити використання факсиміле начальника ІНФОРМАЦІЯ_7 при складанні організаційно – розпорядчих документів, повісток, мобілізаційних розпоряджень, довідок, супровідних листів, посвідчень про відрядження, відпускних квитків, направлень на ВЛК, облікових карток, повідомлень, при завіренні копій документів. 2. Начальника мобілізаційного відділення ІНФОРМАЦІЯ_7 призначити відповідальною особою за зберігання та використання факсиміле, а в разі його відсутності, тимчасово виконуючого обов`язки заступника начальника центру – начальника мобілізаційного відділення ІНФОРМАЦІЯ_7 .
Відповідно копії витягу з наказу Командувача Сухопутних військ Збройних Сил України (по особовому складу) № 288 від 10 квітня 2022 м. Київ відповідно до пункту 82 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України нижчепойменованих осіб офіцерського складу Сухопутних військ Збройних Сил України: Увільнити від займаних посад і призначити підполковника ОСОБА_2 , заступника нчальника територіального центру комплектування та соціальної підтримки Сумської області оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_9 », Начальником ІНФОРМАЦІЯ_10 оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_9 », ВОС-2904002.
01.08.2024 працівниками ІНФОРМАЦІЯ_7 на ім`я ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_5 виписано повістку про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_7 на 09 :00 02.08.2024.
Згідно з актом від 01.08.2024 2023 року, складеним працівниками ІНФОРМАЦІЯ_7 під час спроби вручити повістку про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, ОСОБА_1 відмовився від її отримання та втік з місця перевірки. У зв`язку з цим йому повідомлено про необхідність явки на 09 годину 02.08.2024 до ІНФОРМАЦІЯ_7 за адресою: АДРЕСА_1 з метою уточнення військово-облікових даних, проходження медичного огляд.
Відповідно витягу з наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_11 (з адміністративної діяльності) № 65 від 06.03.2024, уповноважено на складання актів доставки військовозобов`язаних представниками Національної поліції України військовозобов`язаних, протоколів про адміністративні правопорушення, постанов про притягнення до адміністративної відповідальності. Пунктом 1.3. зазначено в дугому відділі ІНФОРМАЦІЯ_7 : молодшого сержанта ОСОБА_4 .
Згідно з протоколом про адміністративне правопорушеннясерії №1823 від 17 серпня 2024 року,складеного інструктором відділення рекрутингу та комплектування ІНФОРМАЦІЯ_7 молодшим сержантом ОСОБА_4 , 17.08.2024 о 11:20 виявлено, що ОСОБА_1 нез`явився за викликом начальника ІНФОРМАЦІЯ_7 на визначену дату 02.08.2024 без поважних причин у зв`язку з мобілізацією, що є порушенням вимог ч.1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» вчинене в особливий період, тим самим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.
Розгляд справи за вказаним протоколом було призначено на 27 серпня 2024 року у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_7 , за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідно до наявних у протоколі та постанові відміток, копії цих документів ОСОБА_1 отримав 17 серпня 2024 року та 27 серпня 2024 року.
Згідно довідки № 2810/6 від 26.08.2024 виданої адміністрацією КНП ОМР Охтирська ЦРЛ» щодо результатів бронювання з використанням веб-порталу «Дія» - витяг «Результат бронювання» за заявою № 2024080598805 від 08.08.2024 ОСОБА_1 перебуває на спеціальному військовому обліку військовозобов`язаних, як особа заброньована КНП ОМР «Охтирська центральна районна лікарня».
Постановою №1823/2024 від 27 серпня 2024 року, винесеною начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 полковником ОСОБА_2 стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення вищевказаного адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн.
Позивач вважаючи спірну постанову незаконною, звернувся до суду з позовом.
Залишаючи без задоволення позов, суд першої інстанції виходив з того, що оспорювана позивачем постанова винесена на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені КУпАП, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо та своєчасно, тому підстави для її скасування відсутні.
Колегія суддів погоджується з даним висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 65 Конституції України встановлено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби здійснюється на підставі Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».
Захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України, що також передбачено ч.1 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».
За змістом ст. 210-1 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.
За змістом оскаржуваної постанови кваліфікуючою ознакою вчиненого адміністративного правопорушення є порушення правил мобілізаційної підготовки та мобілізації в особливий період.
Згідно із абзацом одинадцятим статті 1 Закону України «Про оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Стаття 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» передбачає обов`язки громадян щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації.
Частиною 1 цієї статті визначені обов`язки громадян, а саме: з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом відповідного підрозділу розвідувальних органів України), для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду; надавати в установленому порядку під час мобілізації будівлі, споруди, транспортні засоби та інше майно, власниками яких вони є, Збройним Силам України, іншим військовим формуванням, силам цивільного захисту з наступним відшкодуванням державою їх вартості в порядку, встановленому законом; проходити медичний огляд для визначення придатності до військової служби згідно з рішенням військово-лікарської комісії чи відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у розвідувальних органах України - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону.
Громадяни, які перебувають на військовому обліку, в добровільному порядку реєструють свій електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного чи резервіста.
Частина 3 цієї ж статті передбачає, що під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися: військовозобов`язані та резервісти, які приписані до військових частин для проходження військової служби у воєнний час або до інших підрозділів чи формувань для виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, - на збірні пункти територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними повістках або мобілізаційних розпорядженнях; резервісти, які проходять службу у військовому резерві, - до військових частин у строки, визначені командирами військових частин; військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом керівників органів, в яких вони перебувають на військовому обліку; військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом керівників відповідних підрозділів; особи, які уклали контракти про перебування у резерві служби цивільного захисту, - за викликом керівників відповідних органів управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту.
Інші військовозобов`язані протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, зобов`язані уточнити свої облікові дані через центри надання адміністративних послуг або електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки за місцем свого перебування або знаходження.
У разі отримання повістки про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки громадянин зобов`язаний з`явитися у зазначені у ній місце та строк.
У повістці про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки зазначаються:
1) прізвище, ім`я та по батькові і дата народження громадянина, якому адресована повістка;
2) найменування територіального центру комплектування та соціальної підтримки, що видав повістку;
3) мета виклику до територіального центру комплектування та соціальної підтримки;
4) місце, день і час явки за викликом;
5) підпис (електронний цифровий підпис) посадової особи, яка видала (сформувала) повістку;
6) реєстраційний номер повістки;
7) роз`яснення про наслідки неявки і про обов`язок повідомити про причини неявки.
Для громадян, які самостійно прибули до територіального центру комплектування та соціальної підтримки та підлягають направленню на навчання (підготовку) у зв`язку з призовом на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, час явки до територіального центру комплектування та соціальної підтримки встановлюється протягом двох місяців з дня проходження військово-лікарської комісії.
Під час вручення повістки представники територіального центру комплектування та соціальної підтримки на вимогу громадянина, якому вручається повістка, зобов`язані назвати свої прізвища, ім`я та по батькові, посади, а також пред`явити службові посвідчення.
Поважними причинами неприбуття громадянина у строк, визначений у повістці, які підтверджені документами відповідних уповноважених державних органів, установ та організацій (державної та комунальної форм власності), визнаються:   перешкода стихійного характеру, хвороба громадянина, воєнні дії на відповідній території та їх наслідки або інші обставини, які позбавили його можливості особисто прибути у визначені пункт і строк; смерть його близького родича (батьків, дружини (чоловіка), дитини, рідних брата, сестри, діда, баби) або близького родича його дружини (чоловіка).
У разі неприбуття громадянин зобов`язаний у найкоротший строк, але не пізніше трьох діб від визначених у повістці дати і часу прибуття до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, повідомити про причини неявки шляхом безпосереднього звернення до зазначеного у повістці територіального центру комплектування та соціальної підтримки або в будь-який інший спосіб з подальшим його прибуттям у строк, що не перевищує сім календарних днів.
Указом Президента України від 24.02.2022 року № 65/2022 «Про загальну мобілізацію» доручено місцевим органам виконавчої влади у взаємодії з територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки, за участю органів місцевого самоврядування та із залученням підприємств, установ та організацій усіх форм власності, фізичних осіб-підприємців організувати та забезпечити в установленому порядку своєчасне оповіщення і прибуття громадян, які призиваються на військову службу(далі - Указ №65). Згідно пункту 79 постанови Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2022 р. № 1487 Про затвердження Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів (в редакції від 30.12.2022) (далі Порядок №1487) районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, у тому числі організовують оповіщення призовників, військовозобов`язаних та резервістів про їх виклик до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки для оформлення військово-облікових документів, проходження медичного огляду, приписки до призовної дільниці, взяття на військовий облік, призначення на особливий період, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів і забезпечують здійснення контролю за їх прибуттям.
Відповідно до пункту 56 Положення про підготовку і проведення призову громадян України на строкову військову службу та прийняття призовників на військову службу за контрактом, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.03.2002 року №352, повістки громадянам можуть вручатися безпосередньо посадовими особами районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки.
Адміністративні справи про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України) згідно ст. 235 КУпАП розглядають територіальні центри комплектування та соціальної підтримки.
Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.
Колегія суддів зазначає, що в контексті спірних правовідносин, визначальним для кваліфікації дій позивача як порушення правил військового обліку, є факт його неявки до ІНФОРМАЦІЯ_11 02.08 2024 року за повісткою від 01.08. 2024.
При цьому, суд вважає за необхідне зазначити, що норми діючого законодавства вимагають, щоб повістка була вручена особисто і підписана особою, якій вона призначена.
Форма розписки та її зміст визначені в Додатку 11 до Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2022 року №1487, згідно з яким повістка має відривну частину розписку про те, що повістка про виклик у визначений час до відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, одержана певним громадянином із засвідченням його особистим підписом.
Інші форми запрошення, сповіщення про необхідність явки до територіального центру комплектування та соціальної підтримки законодавцем не встановлені.
У разі відмови від підписання повістки посадовою особою територіального центру комплектування та соціальної підтримки у присутності свідків складається акт про відмову від отримання.
Судовим розглядом встановлено, що повістка від 01.08.2024 на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 не містить підпису останнього про її отримання, але зазначено, що складено акт відмови ОСОБА_1 .
При цьому, акт про відмову в отриманні повістки від 01.08.2024 складений посадовими особами ІНФОРМАЦІЯ_7 , зафіксовано факт відмови від отримання повістки ОСОБА_1 з місця перевірки документів втік на автомобілі.
Крім того, за приписами частини першої статті 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи; давати пояснення, подавати докази; заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи; виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі.
Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
Аналіз наведених вище правових положень дає можливість дійти висновку, що провадження у справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210-1 КУпАП розпочинається зі складення у присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності протоколу про адміністративне правопорушення, копія протоколу вручається даній особі.
Закріплюючи процесуальні гарантії прав особи, що притягається до адміністративної відповідальності, у тому числі й на участь у розгляді її справи, положення Кодексу України про адміністративні правопорушення містять й певні застереження, націлені на забезпечення належної реалізації компетентними органами (особами) наданих їм повноважень, зокрема передбачені щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, лише у випадку наявності даних, що підтверджують належне повідомлення такої особи про місце і час розгляду справи.
Законодавство покладає обов`язок щодо своєчасного повідомлення особи про час та місце розгляду справи на уповноважену посадову особу. Зміст цього обов`язку не вичерпується надсиланням тексту відповідного повідомлення, оскільки саме лише надсилання, без отримання, не свідчить про поінформованість особи про час та місце розгляду справи, а отже, робить це право недієвим.
Для інформування особи про час та місце розгляду справи можуть використовуватися різні способи: рекомендований лист, телеграма, телефакс, телефонограма, особисте вручення повідомлення представникам. Множинність способів повідомлення дозволяє уповноваженій посадовій особі обрати один або декілька способів, які забезпечують поінформованість особи. Обов`язок доказування цієї обставини несе уповноважена посадова особа. Такий обов`язок вважається виконаним, якщо особа, яка притягається до відповідальності знає (поінформована) про час та місце розгляду справи за три днів до дати розгляду справи.
Несвоєчасне повідомлення або неповідомлення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, про час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення є підставою для визнання постанови у справі про адміністративне правопорушення неправомірною як такої, що винесена з порушенням встановленої процедури.
Наслідком цього є позбавлення особи прав, передбачених Конституцією України та КУпАП, зокрема, бути присутнім під час розгляду справи, надавати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, мати професійну правову допомогу.
Як вбачається з матеріалів справи, 17 серпня 2024 року інструктором відділення рекрутингу та комплектування ІНФОРМАЦІЯ_7 молодшим сержантом ОСОБА_4 стосовно позивача ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення №1823/2024 за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП. Розгляд справи по даному протоколу призначено на 10 годину 30 хвилин, про що позивач ознайомлений і засвідчив підписом, а також в поясненнях і зауваження щодо змісту протоколу пояснив з постановою не згоден, пояснення надам під час розгляду справи.
Відповідно до положень ч. 3 ст. 210-1 КУпАП порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію в особливий період - тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від двох тисяч до трьох тисяч п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Так, статтею 210-1 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, а за змістом оскаржуваної постанови кваліфікуючою ознакою вчиненого адміністративного правопорушення є порушення правил мобілізаційної підготовки та мобілізації в особливий період, тобто, за спірною постановою встановлено вчинення позивачем адміністративного проступку у порушенні частин 1 статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» вчинене в особливий період.
Постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої вона винесена.
Таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб`єктів приватного права, що знаходяться в нерівному положенні по відношенні до суб`єкта владних повноважень.
Так, 27 серпня 2024 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_7 ОСОБА_2 винесено постанову №1823/2024 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн. по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП з якої вбачається, що є підпис особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а саме ОСОБА_1 .
Оскільки позивач мав можливість надати повне пояснення, заявити клопотання, надати докази, скористатися правовою допомого, але своїм правом не скористався, тому відповідачем було дотримано встановленого законом порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , порушення вимог ч. 1 ст. 268 КУпАП судом першої та апеляційної інстанції не встановлено.
За таких обставин апеляційний суд вважає доведеним факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 210 КУпАП.
Посилання позивача на порушення відповідачем порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення спростовуються підписом ОСОБА_1 у протоколі про ознайомлення його з положеннями ст. 63 Конституції України, правами та обов`язками, передбаченими ст. 268 КУпАП.
Згідно статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі письмових, речових і електронних доказів, висновків експертів, показів свідків.
Виходячи із норм викладених в частині 1 статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею78 КАС України.
Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про наявність у діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, а тому складання постанови уповноваженим органом про притягнення його до адміністративної відповідальності є правомірним.
З урахуванням наведеного колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що оспорювана позивачем постанова винесена на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені КУпАП, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо та своєчасно, тому підстави для її скасування відсутні.
Суд наголошує, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 10 лютого 2010 року у справі Серявін та інші проти України зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі Конвенція) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. У справі Трофимчук проти України ЄСПЛ також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не можна розуміти як вимогу детально відповідати на кожен довід. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.
Відповідно до пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду. Деякі аргументи не можуть бути підставою для надання детальної відповіді на такі доводи.
Усі інші аргументи сторін вивчені судом, однак є такими, що не потребують детального аналізу у цьому судовому рішенні, оскільки вищенаведених висновків рішення суду першої інстанції не спростовують.
За правилами частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції ухвалив законне та обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального та процесуального права.
Інші доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та свідчать про незгоду із правовою оцінкою суду першої інстанції обставин справи, суд апеляційної інстанції підстав для його скасування не вбачає.
Таким чином, колегія суддів, згідно ст. 316 КАС України вирішила залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, з урахуванням того, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 270-272, 286, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1  залишити без задоволення.
Рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 15.11.2024 по справі №583/4461/24  залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 		О.А. Спаскін	
Судді	   	О.В. Присяжнюк    Л.В. Любчич