ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
Іменем України
29 листопада 2024 року
м. Харків
справа № 632/420/24
провадження № 22-ц/818/3666/24
Харківський апеляційний суд у складі:
головуючого - Пилипчук Н.П.,
суддів колегії – Тичкової О.Ю., Люшні А.І.
розглянувши у порядку ст. 369 ЦПК України в м. Харкові без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, за апеляційною скаргою   ОСОБА_2 на рішення Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 12 серпня 2024 року, постановлене суддею Кочнєвим О.В., 
в с т а н о в и в:
У березні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовною заявою, в якій вона через великі витрати на оплату навчання та відсутність допомоги з боку відповідача, просила стягнути з відповідача на її користь аліменти у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи з дати звернення до суду на період навчання спільної дитини сторін по справі – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка досягла повноліття, у Харківському автомобільно-дорожньому університеті на факультеті управління та бізнесу з плановим терміном навчання на контрактній основі до 30.06.2027 року.
Рішенням Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 12 серпня 2024 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.
Стягнуто з  ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1  аліменти на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка навчається на денній формі навчання за контрактом на факультеті управління та бізнесу Харківського національного автомобільно-дорожнього університету, у розмірі 1/10 частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача  ОСОБА_2 , щомісячно, починаючи стягнення з дати подання позовної заяви 25.03.2024 року та до 30.06.2027 року, тобто до закінчення навчання, або до припинення навчання з інших підстав.
В іншій частині у задоволенні позовних вимог відмовлено.
Допущено негайне виконання рішення суду в межах суми платежу по аліментам за один місяць.
Стягнуто з  ОСОБА_2  на користь держави судовий збір за розгляд справи у суді у розмірі 484,48 грн. (чотириста вісімдесят чотири грн. 48 коп.)
Судовий збір у розмірі 726,72 грн. (сімсот двадцять шість грн. 72 коп.) компенсовано за рахунок держави.
В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову. 
Обгрунтовуючи апеляційну скаргу зазначає, що позивачем не надано достатніх, належних та допустимих доказів, які б в сукупності свідчили про наявність правових підстав для задоволення позову. Вважає, що судом першої інстанції не взято до уваги, що відповідач не має можливості надавати донці матеріальну допомогу, оскільки окрім доньки він має на утриманні малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який знаходиться під наглядом дитячої поліклініки з моменту народження та перебуває на «Д-обліку». Вказує, що має мати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка є пенсіонеркою, та потребує матеріальної допомоги, оскільки хворіє. Також зазначає, що він також перебуває на диспансерному обліку у сімейного лікаря. Звертає увагу на те, що він ще повинен сплачувати комунальні послуги, суми яких є значними. Вказує, що свій обовязок по сплаті контракту він виконав, оскільки перерахував на рахунок навчального закладу 36675 грн., які взяв у борг, що підтверджується розпискою. 
ОСОБА_1 надала до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначила, що рішення суду є законним та обгрнутованим. Зазначає, що на протязі навчання донька буде потребувати придбання одягу, взуття, продуктів харчування, лікування, несення витрат на придбання предметів для навчання. Звертає увагу на те, що апелянт та його дружина працюють і отримують доходи, мати та теща апелянта отримують пенсії.
Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
За таких обставин, апеляційний розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч. 13 ст. 7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи і у такому випадку судове засідання не проводиться.
Колегія суддів, перевіривши матеріали справи та вивчивши доводи і вимоги апеляційної скарги, вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення з наступних підстав.
Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що у відповідача є можливість надавати матеріальну допомогу повнолітній дочці ОСОБА_3 як такій, що продовжує навчання, отже дійшов висновку, що достатнім розміром аліментів у розмірі 1/10 частки заробітку (доходу) відповідача.
Колегія суддів погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є матір`ю та батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії серії НОМЕР_1 , виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Первомайського міського управління юстиції Харківської області України (актовий запис про народження №60 від 17.03.2006 року)(а.с.10). Третя особа по справі 07.03.2024 року досягла повноліття.
Позивачка мешкає разом із ОСОБА_3 , що підтверджується довідкою №1992 від 25.03.2024 року, виданої відділом реєстрації місця проживання фізичних осіб виконавчого комітету Первомайської міської ради Харківської області (а.с.39).
ОСОБА_3 ,  станом січень 2024 року, навчається на 1 курсі денної форми навчання за контрактом на факультеті управління та бізнесу Харківського національного автомобільно-дорожнього університету, термін навчання – 4 роки, до 30.06.2027 року, що підтверджується копією довідки Харківського національного автомобільно-дорожнього університету №34/5693 від 08.01.2024 року (а.с.11).
Отже, безпідставними є доводи апеляційної скарги, що позивачем не доведено потреби в матеріальній допомозі у зв`язку з навчанням, оскільки ОСОБА_3 навчається на денній формі навчання на контрактнів основі, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги.
Як вбачається з матеріалів справи, відповідач сплатив половину вартості навчання доньки ОСОБА_3 в вищому навчальному закладі за увесь період здобуття освітнього ступеня «бакалавр» (а.с.53).
Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитинудо досягнення нею повноліття, а у випадках, передбачених статтями 198, 199 цього Кодексу, і своїх повнолітніх дочку, сина.
Згідно зі статтею 198 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.
Частиною першою статті 199 СК України передбачено, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.
У пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.
У частині третій статті 199 СК України визначено, що право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів мають самі дочка, син, які продовжують навчатися, а також той із батьків, з яким вони проживають.
Таким чином, з указаного вбачається, що право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів мають самі дочка, син, які продовжують навчатися, а також той із батьків, з яким вони проживають.
Аналогічні роз`яснення містяться й у пункті 20постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів».
Наведені вище обставини справи та норми матеріального закону свідчать про те, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання повнолітньої дитини у розмірі 1/10 частини всіх видів доходу відповідача.
При цьому судом враховано положення статті 182 СК України, якими передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявністьу платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користуванняу платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.
Судом першої інстанції при визначенні розміру аліментів, які слід стягнути з відповідача на користь позивача на утримання повнолітньої доньки враховно наявність у нього на утриманні малолітнього сина, також те, що відповідач є особою працездатного віку.
При цьому, судом також враховано взаємний обов*язок батьків по утриманню повнолітньої дитини.
Отже, оскільки батьки зобов`язані у рівній мірі забезпечувати дочку/сина усім необхідним, враховуючи, що для навчання позивача необхідно нести витрати на приладдя для навчання, канцелярські товари, підручники, харчування та інше, беручи до уваги, що навчання позивача відбувається за денною формою навчання та на контрактній основі, враховуючи щомісячний розмір доходів відповідача, а також враховуючи, що відповідач має на утриманні неповнолітнього сина, суд вірно визначив, що об`єктивним, необхідним, достатнім та справедливим розміром стягнення аліментів буде 1/10 частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача.
Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується сторонами у справі, відповідачем дійсно сплачено половину вартості за навчання ОСОБА_3 , між тим, для навчання позивача необхідно також нести витрати на приладдя для навчання, канцелярські товари, підручники, харчування та інше, тому вказане не є підставою для відмови у позові.
Доводи апеляційної скарги про те, що відповідач має незадовільний стан здоров`я, колегія суддів оцінює критично, оскільки будь-яких доказів на підтвердження регулярних витрат на лікування апелянтом не надано.
Колегія суддів бере до уваги, що відповідачем не надано доказів на підтвердження відсутності можливості сплачувати аліменти у розмірі, визначеному судом першої інстанції.
Посилання відповідача на те, що його мати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка є пенсіонеркою, та потребує матеріальної допомоги, оскільки хворіє, колегією суддів не приймаються до уваги, оскільки надання відповідачем матеріальної допомоги матері не підтверджено доказами і не свідчить про її перебування на його утриманні, оскільки вона є пенсіонером і має самостійний постійний дохід у вигляді пенсії.
Визначений судом першої інстанції розмір аліментів на період навчання дочки сторін, на думку колегії суддів апеляційного суду, є розумним і співмірним з матеріальними можливостями відповідача утримувати свою повнолітню дочку, яка продовжує навчання.
Розмір стягнення визначено із врахуванням сімейного стану відповідача та вартості навчання, яке вже сплачено відповідачем.
З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції були правильно застосовані норми матеріального та додержані норми процесуального права.
Доводи, викладені в апеляційній скарзі, висновків суду не спростовують, а тому рішення суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_2 – залишити без задоволення.
Рішення Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 12 серпня 2024 року – залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Головуючий                                                                 Н.П. Пилипчук

Судді                                                                        О.Ю. Тичкова

                                                                       А.І. Люшня