Справа № 346/3114/24 
Провадження № 22-ц/4808/1479/24 
Головуючий у 1 інстанції Яремин М. П. 
Суддя-доповідач Василишин Л. В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2024 року м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський апеляційний суд у складі:
головуючої (суддя-доповідач)                Василишин Л. В.,
суддів:                                        Максюти І. О., Фединяка В. Д.,
секретаря                                         Петріва Д. Б.
за участю                                         ОСОБА_1                 
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скарг у ОСОБА_2 , в інтересах якого діє адвокат Дикун Ігор Васильович, на рішення Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 19 вересня 2024 року в складі судді Яремин М. П., ухвалене у м. Коломиї Івано-Франківської області, повний текст якого складено 23 вересня 2024 року, у справі за позовом ОСОБА_2  до Коломийської міської ради Івано-Франківської області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування, 
в с т а н о в и в:
Короткий зміст позовних вимог
У червні 2024 року  ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до Коломийської міської ради про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування.
Позовні вимоги мотивовано тим, що  ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 , якому на праві приватної власності належало 64/100 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами (домоволодіння) в АДРЕСА_1 . За життя 17 лютого 2015 року ОСОБА_3 склав заповіт, яким усе своє майно заповів йому. З метою оформлення спадщини він звернувся до приватного нотаріуса із відповідною заявою. Однак, приватний нотаріус відмовила йому у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку з відсутністю документів, які підтверджують право власності спадкодавця на спадкове майно. 
Посилаючись на вказані обставини, ОСОБА_2 просив визнати за ним в порядку спадкування право власності на 64/100 частки домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 .
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 19 вересня 2024 року у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.
Рішення суду мотивовано тим, що позивачем не надано належних та допустимих доказів в обґрунтування позовних вимог, оскільки долученими ним документами підтверджується право власності на вказану частку нерухомого майна за спадкодавцем на підставі відповідного рішення суду. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, існування яких позивачем не доведено. Посилання на лист нотаріуса про відсутність документів, що підтверджують право власності померлого на спадкове майно, не є слушним, оскільки суперечить матеріалам справи, до яких ним долучені такі документи, при цьому, не зрозуміло з яких причин позивач не надав їх нотаріусу. Позивачем не доведено порушення, невизнання та/або оспорення його прав щодо спірного нерухомого майна відповідачем, як і не доведено того, що відсутні документи, які підтверджують право власності спадкодавця на вказане нерухоме майно, що перешкоджало б у реалізації останнім права на оформлення спадщини щодо спірного об`єкту нерухомого майна. Втрата документу може бути підставою для видачі його дублікату, а не визнання права власності в судовому порядку. Підстав для визнання за позивачам права власності на підставі статті 392 ЦК України судом не встановлено.
Короткий зміст та узагальнюючі доводи апеляційної скарги
В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 – адвокат Дикун І. В., посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову ОСОБА_2 .
Апеляційна скарга мотивована тим, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Позивачем було вжито усі необхідні дії щодо оформлення в нотаріальному порядку права на спадщину, але йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують право власності померлого на спадкове майно та рекомендовано звернутися до суду. Суд першої інстанції не врахував норми права, що регулюють відносини, які пов`язані з спадкуванням майна, а також висновки щодо застосування норм права, викладених у постановах Верховного Суду, внаслідок чого необґрунтовано відмовив у задоволені позову.
Позиція інших учасників справи
Відзив на апеляційну скаргу не надано. Відповідно до частини третьої статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Заяви (клопотання) учасників справи
У судовому засіданні апеляційного суду представник ОСОБА_2 – адвокат Дикун І. В. доводи апеляційної скарги підтримав, просив її задовольнити з підстав, що викладені в ній.
Представник Коломийської міської ради у судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомлений про час, день та місце розгляду справи.
Фактичні обставини справи
Суд першої інстанції встановив, що на підставі договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва житлового будинку, посвідченого Коломийською державною нотаріальною конторою 21 квітня 1958 року за №2222 та акта про закінчення будівництва від 05 жовтня 1962 року, станом на 31 грудня 2012 року за ОСОБА_3 було зареєстровано право власності на 1/2 частку нерухомого майна, зокрема, житлового будинку – літери «А-А1», загальною площею 91,5 кв.м, житловою – 59,5 кв. м; літньої кухні – «Б»; сараю – «В», «Г», «Д»; гаражу – «Е»; вбиральні – «Ж»; криниці, замощення – «№1, №13-18»; огорожі – «№2-9». При цьому зазначено, що житлова площа змінилась з 58.55 кв.м на 59,5 кв.м за рахунок демонтажу печей; побудовано самочинну прибудову до житлового будинку - літера «А1», площею 8,5 кв.м. Інша частина вказаного майна зареєстрована за ОСОБА_4 (а.с.11). 
Відповідно до копії свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 02 серпня 2013 року ОСОБА_3 на праві приватної власності належала земельна ділянка площею 0,05 га, кадастровий номер 2610600000:15:005:0062, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка ), яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 10 ).
Заочним рішенням Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 28 квітня 2015 року, з урахуванням ухвали суду від 19 серпня 2015 року про роз`яснення рішення суду, за ОСОБА_3 визнано право власності на 64/100 частини будинковолодіння за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на: приміщення 1-2 площею 3,9 кв.м, приміщення 2-2 площею 8,0 кв.м, 2-3 площею 12,3 кв.м, 2-4 площею 17,2 кв.м житлового будинку, загальною площею 41,4 кв.м, житловою площею 29,5 кв.м, допоміжною площею – 8,0 кв.м; площею літніх приміщень – 3,9 кв.м, літню кухню – літера «Б «; сарай – літера «В», сарай – літера «Г» та «Д»; гараж – літера «Е», вбиральню – літера «Ж»; 1/2 криниці № 1; огорожу №2, 3, 6, 7; замощення №13, 15-17 (а.с. 14-16,17).
Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 82006453 від 08 березня 2017 року за ОСОБА_3 зареєстровано на праві спільної часткової власності 1/2 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 . Підстава внесення запису зазначено заочне рішення Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 28 квітня 2015 року, дата державної реєстрації: 03 березня 2017 року (а.с. 18).
Згідно з свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 15 січня 2021 року ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.9).
01 березня 2021 року позивач звернувся до приватного нотаріуса Коломийського міського нотаріального округу Базюк Т. В. із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , а ОСОБА_5 – 02 березня 2021 року із заявою про відмову від належної їй обов`язкової частки у спадщині після смерті чоловіка ОСОБА_3 (а.с. 77 зворот -78, 92 зворот -93).
Відповідно до даних технічного паспорту на будинок садибного типу з господарськими будівлями і спорудами по АДРЕСА_1 , виготовленого ОКП «Коломийське МБТІ» 19 лютого 2024 року на замовлення ОСОБА_2 , нерухоме майно складається з житлового будинку загальною площею 91,5 кв.м, житловою площею 59,5 кв.м, та господарських будівель і споруд: літньої кухні – літера «Б»; сараю - літера «В» та «Г»; гаражу - – літера «Е»; вбиральні - літера «Ж»; криниці - № 1; огорожі - №2-9; замощення – № НОМЕР_2 . Рік побудови будинку - 1962 (а.с. 43-46).
Листом № 01-16/72 від 09 квітня 2024 року приватним нотаріусом Коломийського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Базюк Т. В. на усне звернення щодо видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_3 рекомендовано звернутись до суду із позовною заявою про визнання права власності на спадкове майно у зв`язку із відсутністю документів, що підтверджують право власності померлого на спадкове майно (а.с. 19 ).
Позиція Івано-Франківського апеляційного суду
Згідно з статтею 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній та додатково поданими доказами, перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Заслухавши суддю - доповідача, пояснення представника апелянта, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення місцевого суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Застосовані норми права та висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги
Згідно з частиною першою статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення.
Відповідно до статей 1216 та 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Частинами першою та другою статті 1223 ЦК України визначено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1260-1265 цього Кодексу.
Відповідно до частини першої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.
Згідно з частиною першою статті 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.
Відповідно до статті 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством.
Згідно з роз`ясненнями, викладеними у пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають.
Таким чином, визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, який застосовується, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Проте за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають.
Відповідно до положень глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22 лютого 2012 року, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595, у разі заведення спадкової справи та встановлення складу спадкового майна нотаріус надає спадкоємцю письмову довідку щодо переліку документів, необхідних для оформлення спадщини та видачі свідоцтва про право на спадщину, із зазначенням розміру плати за вчинення відповідних нотаріальних дій, яка визначена державним нотаріусом або щодо якої було досягнуто домовленості між приватним нотаріусом та спадкоємцем до заведення спадкової справи. Така довідка має бути підписана нотаріусом та скріплена його печаткою.
Свідоцтво про право на спадщину видається на підставі заяви спадкоємців, які прийняли спадщину, після закінчення шести місяців з дня відкриття спадщини, а у випадках, передбачених частиною другою статті 1270, статтею 1276 Цивільного кодексу України, - не раніше зазначених у цих статтях строків.
Видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, ніяким строком не обмежена.
Свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів.
Видача свідоцтва про право на спадщину може бути відкладена у разі: витребування нотаріусом відомостей або документів від фізичних або юридичних осіб, при цьому строк, на який може бути відкладено видачу свідоцтва про право на спадщину, не може перевищувати одного місяця; необхідності отримання нотаріусом від заінтересованих осіб згоди на подачу спадкоємцем, який пропустив строк для прийняття спадщини, заяви про прийняття спадщини згідно з вимогами частини другої статті 1272 Цивільного кодексу України. За обґрунтованою письмовою заявою заінтересованої особи, яка звернулась до суду, та на підставі отриманого від суду повідомлення про надходження позовної заяви заінтересованої особи, яка оспорює право або факт, про посвідчення якого просить інша заінтересована особа, вчинення нотаріальної дії зупиняється до вирішення справи судом.
Якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, нотаріус отримує інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно шляхом безпосереднього доступу до нього. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. 
Отже, для того аби можна було вважати доведеним, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, вичерпав можливості для нотаріального оформлення спадщини - отримання свідоцтва про право на спадщину, позивач повинен довести, що він з об`єктивних причин не має можливості виконати усі вимоги нотаріуса, викладені у письмовій довідці щодо переліку документів, необхідних для оформлення спадщини та видачі свідоцтва про право на спадщину.
З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що позивач не довів наявність перешкод для оформлення права на спадщину у нотаріальному порядку, оскільки у матеріалах спадкової справи, заведеної після смерті ОСОБА_3 , письмова заява ОСОБА_2 про видачу свідоцтва про право на спадщину, письмова довідка нотаріуса щодо переліку документів, необхідних для оформлення спадщини та видачі свідоцтва про право на спадщину, документи, які підтверджують право власності спадкодавця на нерухоме майно відсутні, а тому підстав вважати, що позивач з об`єктивних причин не має можливості оформити спадкові права у нотаріальному порядку немає.
Доводи апеляційної скарги про те, що суд не врахував правових висновків, викладених в постановах Верховного Суду від 07 лютого 2024 року у справі № 201/1883/21, від 22 вересня 2021 року у справі №227/3750/19, від 11 вересня 2024 року у справі №642/4502/17 не заслуговують на увагу, оскільки висновки щодо застосування норм права, які викладені у вказаних постановах, стосуються правовідносин, які не є подібними до правовідносин у справі, що переглядається.
Подібність правовідносин означає, зокрема тотожність об`єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм. Зміст правовідносин з метою з`ясування їх подібності в різних рішеннях суду касаційної інстанції визначається обставинами кожної конкретної справи.
Під судовими рішеннями у справах зі спорів, що виникли з подібних правовідносин, необхідно розуміти, зокрема такі, в яких аналогічними є предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені фактичні обставини, а також має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних відносин.
Інші доводи апеляційної скарги також не спростують висновків суду першої інстанції та не впливають на правову кваліфікацію спірних правовідносин у контексті вище наведених положень законодавства.
Згідно з статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що підстави для скасування рішення суду першої інстанції з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, відсутні. А отже, апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.
Керуючись статтями 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , в інтересах якого діє адвокат Дикун Ігор Васильович,залишити без задоволення. 
Рішення Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 19 вересня 2024 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.
Повний текст постанови складено 06 грудня 2024 року.

Суддя-доповідач                                                                Л. В. Василишин 
Судді:                                                                                І. О. Максюта 
       В. Д. Фединяк