РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 листопада 2024 року 
м. Рівне

Справа № 559/2119/24
Провадження № 22-ц/4815/1218/24

       Рівненський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:  

судді доповідача - Шимківа С.С.,
суддів:   Гордійчук С.О., Ковальчук Н.М.,

учасники справи:
позивач – ОСОБА_1 ,
відповідач – ОСОБА_2 ,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана її представником – адвокатом Стовбою Аліною Віталіївною на рішення Радивилівського районного суду Рівненської області від 12 серпня 2024 року (ухвалене у складі судді Делалової О.М.) у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, -
       
в с т а н о в и в :

У червні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. 
Позовну заяву обґрунтовано тим, що 06 травня 2013 року між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб.
Від шлюбу у них народилася дитина – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
Зазначила, що вона з відповідачем разом не проживає, сімейні стосунки у них припинені, а тому просила розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем, який зареєстрований Рідківською сільською радою Радивилівського району Рівненської області, актовий запис №1.
Крім того зазначила, що, після припинення спільного проживання, домовленостей між ними, як батьками дитини, щодо добровільної участі відповідача в утриманні дитини – досягнуто не було. 
Посилаючись на зазначені обставини, просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки ОСОБА_4 у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дати подання позову і до досягнення дитиною повноліття. 
Рішенням Радивилівського районного суду Рівненської області від 12 серпня 2024 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів - задоволено частково.
Шлюб між ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований 06 травня 2013 року Рідківською сільською радою Радивилівського району Рівненської області, актовий запис № 1 - розірвано.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/6 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 17 червня 2024 року і до досягнення дитиною повноліття.
У задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.
Допущено негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць.
Вирішено питання про розподіл судових витрат.
Рішення суду обґрунтовано тим, що, так як відповідач визнав позов в частині розірвання шлюбу і таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову в цій частині.
Також зазначено, що обов`язок по утриманню дитини покладено на обох батьків, однак відповідач такої допомоги регулярно не надає, тому суд, ураховуючи його матеріальний стан та наявність у нього ще однієї неповнолітньої дитини, яка перебуває на утриманні ОСОБА_2 , дійшов висновку про стягнення з відповідача на корить позивача аліментів на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/6 частки усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 17.06.24р. до досягнення дитиною повноліття, оскільки саме такий розмір аліментів буде необхідним та достатнім для забезпечення її гармонійного розвитку.
Не погоджуючись із рішенням суду в частині стягнення аліментів ОСОБА_1 через свого представника – адвоката Стовбу А.В. оскаржила його в апеляційному порядку.
       У поданій апеляційній скарзі зазначає, що рішення, в частині позовних вимог про стягнення аліментів, є незаконним і необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального права, за недоведеністю обставин, що мають значення для справи, а тому підлягає зміні, шляхом збільшення розміру призначених аліментів.
Задовольняючи позовні вимоги частково та, зменшуючи заявлений розмір аліментів, суд першої інстанції взяв до уваги єдину обставину, а саме те, що відповідач є батьком іншої дитини – ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Однак, відповідачем не підтверджено належними та допустимими доказами, що він несе витрати по утриманню іншої дитини, батьком якої він є.
Також у матеріалах справи відсутні будь-які докази, що його матеріальне становище не дозволяє йому виконувати обов`язки по утриманню доньки в розмірі, заявленому позивачем.
Одночасно зазначає попередній розмір витрат, які понесла і очікує понести у зв`язку із розглядом даної справи (витрати на професійну правничу допомогу у сумі 4000,00 грн.).
Просить змінити оскаржуване рішення в частині розміру стягнутих аліментів на утримання доньки – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , збільшивши їх з 1/6 до 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до суду, а саме 17 червня 2024 року і до досягнення дитиною повноліття.
Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про її часткове задоволення, виходячи з наступного.
       Рішення суду першої інстанції в частині розірвання шлюбу не оскаржується, а тому апеляційним судом не переглядається.
Встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим Рідківською сільською радою Радивилівського району Рівненської області, актовий запис № 1, серія НОМЕР_1 .
Від шлюбу вони мають доньку – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Рівненського міського управління юстиції, актовий запис № 2610, серія НОМЕР_2 .
Дитина проживає разом із матір`ю ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 .
Крім того, із матеріалів справи вбачається, що відповідач є батьком ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_3 , видане 04 грудня 2008 року).
Визначаючи розмір аліментів на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , суд першої інстанції, ураховуючи матеріальний стан відповідача та наявність ще однієї неповнолітньої дитини, яка перебуває на його утриманні, встановив їх у розмірі 1/6 частки від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 17.06.2024 року і до досягнення нею повноліття.
Колегія судді не погоджується з таким висновком місцевого суду, з огляду на наступне. 
Відповідно до ст. 7 СК України жінка та чоловік мають рівні права і обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї. Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Згідно з ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка була ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Частиною 2 статті 3 Конвенції про права дитини встановлено, що держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.
Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини (ч. 1 та 2 ст. 27 Конвенції про права дитини).
Мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу (ст. 141 СК України).
Частиною 2 статті 150 СК України встановлено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.
Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (ст. 180 СК України).
За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч.3 ст.181 СК України).
За правилами ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.
Згідно ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
За змістом ч. 1 ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку.
Обов`язок батьків утримувати свою дитину до її повноліття та забезпечувати умови життя, необхідні для належного її розвитку, має бути виконаний батьками з урахуванням принципу якнайкращого забезпечення інтересів дитини.
Забезпечення цих інтересів має бути керівним принципом для тих, хто несе відповідальність за дитину, насамперед для її батьків.
Обов`язок утримувати дитину не залежить від бажання чи можливостей батьків, враховуючи загальне правило, що батьки зобов`язанні утримувати дитину до досягнення нею повноліття навіть у тому разі, коли виконання цього обов`язку може призвести до неповного задоволення їх власних матеріальних і духовних потреб.
Оскільки, ОСОБА_2 є працездатним, а тому зобов`язаний вживати всіх необхідних заходів для забезпечення належного рівня життя своєї дитини.
Народження дитини від іншого шлюбу не є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів (постанови Верховного суду від 28.05.2021 року у справі № 715/2073/20, від 03.06.2020 року у справі № 760/9783/18-ц та від 16 вересня 2020 року у справі № 565/2071/19).
       Таким чином, зменшення розміру аліментів, у зв`язку з тим, що відповідач має на утриманні ще одну дитину – ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , без підтвердження погіршення його матеріального становища, не буде спрямовано на належне забезпечення дитини –   ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та суперечитиме її інтересам.
Отже, суд першої інстанції правильно встановив характер спірних відносин, що виникли між сторонами, однак, на переконання колегії суддів, неправильно визначив розмір аліментів, що підлягають стягненню, а тому ухвалене ним рішення підлягає зміні.
Ураховуючи вищевикладене, з метою першочергового захисту інтересів дитини та забезпечення їй рівня життя, який необхідний і достатній для її нормального фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку, апеляційний суд вважає обґрунтованим до стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання   ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття.
Щодо стягнення витрат на правничу допомогу варто зазначити наступне.
Відповідно до частини першої та другої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Щодо доказів, які б підтверджували розмір понесених позивачем витрат на правову допомогу останньою не подано, а судом не встановлено, проте у поданій апеляційній скарзі зазначено, що вони будуть подані в порядку ч. 8 ст. 141 ЦПК України.
У випадку подання стороною справи до суду заяви про надання доказів про витрати, які вона сплатила за професійну правову допомогу у зв`язку з розглядом справи, у п`ятиденний строк, визначений частиною восьмою статті 141 ЦПК України, суд позбавлений можливості розглядати питання розподілу витрат на професійну правову допомогу до закінчення цього строку (постанова ВС від 15.09.2021 року у справі № 161/7163/20).
На підставі вищевикладеного, керуючись Конвенцією про права дитини, Законом України "Про охорону дитинства", ст.ст. 7, 141, 150, 180-182, 192 СК України, ст.ст. 367, 376, 381-384, 389 ЦПК України, Рівненський апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу   ОСОБА_1 , яка подана її представником – адвокатом Стовбою Аліною Віталіївною задовольнити частково.
Рішення Радивилівського районного суду Рівненської області від 12 серпня 2024 року в частині визначеного до стягнення розміру аліментів скасувати.
       Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрований: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстрована: АДРЕСА_1 ) аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 17 червня 2024 року і до досягнення дитиною повноліття.
У решті рішення суду залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3ст. 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач         Шимків С.С.

Судді: Гордійчук С.О.

                                                                       Ковальчук Н.М.