УХВАЛА

11 грудня 2024 року

м. Київ

справа № 300/2980/24

адміністративне провадження № К/990/44953/24

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача Чиркіна С.М., суддів: Берназюка Я.О., Шарапи В.М., перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 12.06.2024 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 24.10.2024 у справі № 300/2980/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,
УСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, в якому просив:
визнати протиправними дії відповідача щодо зменшення позивачу розміру пенсії з 82% до 70%;
зобов`язати відповідача з 17.10.2023 провести перерахунок та виплату пенсії, призначеної позивачу на підставі оновленої довідки про розмір грошового забезпечення № 281 від 17.05.2021, виходячи з 82% грошового забезпечення, із урахуванням індексацій, надбавок, доплат, щомісячної надбавки, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України "Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб" від 14.07.2021 № 713, у розмірі 2000 (дві тисячі) гривень, з урахуванням раніше виплачених сум.
Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 12.06.2024, яке залишено без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 24.10.2024, у задоволенні позову відмовлено.
22.11.2024 на адресу Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду через систему «Електронний суд» надійшла касаційна скарга представниці позивача - адвоката Думич Оксани Іванівни, у якій скаржник просить скасувати рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 12.06.2024, постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 24.10.2024 та ухвалити нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.
Також просить відстрочити сплату судового збору до відкриття касаційного провадження у справі, у зв`язку з тим, що позивач перебуває на стаціонарному лікуванні та немає змоги оплатити судовий збір.
Скаржник зазначає, що йому з 07.07.2002 була призначена пенсія за вислугу років відповідно до положень Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», як особі, що звільнена з органів Міністерства внутрішніх справ, в розмірі 82% грошового забезпечення.
01.01.2016 органом пенсійного фонду було зменшено відсоток грошового забезпечення з якого здійснювалось нарахування пенсії до 70%, у зв`язку з чим позивач звертався до суду.
Вказаний спір розглядався у справі № 0940/1931/18, рішення в межах якої винесено 13.11.2018 (набрало законної сили 03.01.2019 на підставі ухвали Восьмого апеляційного адміністративного суду), яким вирішено: «Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області щодо зменшення ОСОБА_1 розміру пенсії з 82 % до 70 % грошового забезпечення при здійсненні її перерахунку; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області здійснити з 01.01.2016 ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії в розмірі 82 % грошового забезпечення, з врахуванням виплачених сум».
В той же час, виконуючи рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 23.10.2023 у справі № 300/4574/24 пенсійний орган не нараховує пенсію, виходячи з 82% грошового забезпечення, що на думку позивача, призводить до порушення його права на гідне пенсійне забезпечення, яке він здобув при виході на пенсію (а саме з 2002 року).
Скаржник вважає, що скільки у цій справі предметом спору є зменшення відсоткового розміру основної пенсії, призначеної за Законом України від 09 квітня 1992 року № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», при здійсненні перерахунку пенсії у зв`язку із прийняттям постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» відповідно до статті 63 указаного Закону на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року № 103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб», то до спірних правовідносин має бути застосована правова позиція Верховного Суду, викладена у постанові від 04.02.2019 у зразковій справі № 240/5401/18.
Скаржник наголошує, що правові Верховного Суду, викладені у постанові від 04.02.2019 у зразковій справі № 240/5401/18, повинні застосовуватись і до спірних правовідносин, адже змін не зазнали - зокрема, щодо того, що при перерахунку пенсії змінною величиною є лише розмір грошового забезпечення, натомість відсоткове значення розміру основної пенсії, яке обчислювалося при її призначенні відповідно до наявної у позивача вислуги років, є незмінним.
Скаржник звертає увагу, що стаття 13 Закону України від 09 квітня 1992 року №2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» визначає механізм призначення пенсії, а не її перерахування.
Як наслідок граничний розмір встановлений після призначення пенсії (2002 рік) у розмірі 70% не підлягає застосуванню.
Скаржник вказує, що аналогічний підхід сформовано Верховним Судом у зразковій справі № 240/5401/18.
Таким чином, скаржник вважає, що дії відповідача щодо зменшення розміру грошового забезпечення з 82% до 70% є протиправними.
Натомість ГУ ПФУ в Івано-Франківській області повинно при кожному наступному перерахунку пенсії ОСОБА_1 повинно застосовувати належний відсоток розміру його грошового забезпечення для перерахунку пенсії, право на який останній здобув задовго до внесення відповідних змін до закону, а саме: 82%.
Перевіривши матеріали касаційної скарги, суд установив, що вона не відповідає вимогам статті 330 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), з огляду на таке.
Відповідно до частини четвертої статті 330 КАС України до касаційної скарги додається документ про сплату судового збору.
Всупереч зазначеної вище законодавчої норми скаржник не додав до касаційної скарги документ про сплату судового збору у розмірі, визначеному Законом України від 08.07.2011 № 3674-VI "Про судовий збір" (далі - Закон № 3674-VI).
В порядку передбаченому частинами другою та третьою статті 4 Закону № 3674-VI, за подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру, який подано фізичною особою становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Так, Законом України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» від 09.11.2023 № 3460-IX встановлено розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб з 01.01.2024 - 3 028 гривень.
Відповідно до частин другої та третьої статті 4 Закону № 3674-VI ставка судового збору за подання до адміністративного суду касаційної скарги на рішення суду встановлена на рівні 200 % ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви.
При поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.
Отже, ставка судового збору, яку слід сплатити за подання цієї касаційної скарги, складає 1 937,92 грн (3 028 грн * 0,4 *0,8* 200%).
Реквізити для сплати судового збору:
отримувач коштів - ГУК у м. Києві/Печерс. р-н/22030102;
рахунок отримувача: UA288999980313151207000026007;
код ЄДРПОУ: 37993783;
код класифікації доходів бюджету: 22030102;
банк отримувача: Казначейство України (ЕАП);
найменування податку, збору, платежу: 22030102 "Судовий збір (Верховний Суд, 055)";
призначення платежу - *;101;__________(код клієнта за ЄДРПОУ для юридичних осіб (доповнюється зліва нулями до восьми цифр, якщо значущих цифр менше 8), реєстраційний номер облікової картки платника податків - фізичної особи (завжди має 10 цифр) або серія та номер паспорта громадянина України, в разі якщо платник через свої релігійні переконання відмовився від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомив про це відповідний орган Міністерства доходів і зборів України і має відповідну відмітку у паспорті);Судовий збір, за позовом ___________ (ПІБ чи назва установи, організації позивача), ВЕРХОВНИЙ СУД Касаційний адміністративний суд, номер справи, у якій сплачується судовий збір.
Щодо клопотання скаржника про відстрочення сплати судового збору, суд зазначає наступне.
На виконання частини першої статті 133 КАС України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.
За приписами частини першою статті 8 Закону № 3674-VI ураховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі, за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.
Обґрунтовуючи вказане клопотання скаржник на підтвердження надав Довідку №488 від 22.11.2024 про перебування на стаціонарному лікуванні з 19.11.2024.
У даному випадку належними доказами можуть бути: довідки з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків, довідки органу Пенсійного фонду України форми ОК-5 за 2023 рік, довідки про склад сім`ї та/або про наявність на утриманні непрацездатних членів сім`ї, банківські документи про відсутність на рахунку коштів, довідки податкового органу про перелік розрахункових та інших рахунків тощо, які підтвердять, що розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу скаржника за попередній календарний рік.
Оскільки скаржник не долучив до клопотання про відстрочення сплати судового збору таких доказів, то Суд в задоволенні такого клопотання.
Окрім того, у цій справі суд першої інстанції, врахувавши вимоги частин третьої та четвертої статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України, розглянув справу за правилами спрощеного позовного провадження. За предметом спору дана справа не належить до тих, які повинні розглядатися виключно за правилами загального позовного провадження.
Відповідно до пункту 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
Доведення вищезазначених обставин та, відповідно, права на касаційне оскарження судових рішень у справах незначної складності, покладається на особу, яка подає касаційну скаргу.
На виконання пункту 4 частини другої статті 330 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у касаційній скарзі зазначаються: підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).
Вимоги вказаного припису скаржник не виконав.
Згідно з частиною 2 статті 332 КАС України до касаційної скарги яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 330 цього Кодексу застосовуються положення статті 169 цього Кодексу.
Частинами 1, 2 статті 169 КАС України визначено, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.
З огляду на викладене, задля усунення вказаного недоліку, скаржнику необхідно надати документ про сплату судового збору та уточненої касаційної скарги із наведеними у ній обґрунтуванням щодо підстав касаційного оскарження судових рішень.
У разі невиконання вимог цієї ухвали касаційна скарга буде повернута скаржнику в порядку, встановленому статтею 169 КАС України.
За наведених обставин касаційну скаргу необхідно залишити без руху.
Керуючись статтями 169 , 330, 332 КАС України, суд
У Х В А Л И В:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 12.06.2024 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 24.10.2024 у справі № 300/2980/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії - залишити без руху.
Надати скаржнику строк у десять днів з дня вручення копії цієї ухвали для усунення недоліків касаційної скарги.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя - доповідач:                                                                       С.М. Чиркін

Судді:                                                                                           Я.О. Берназюк

                                                                                                    В.М. Шарапа