УКРАЇНА 
Житомирський апеляційний суд 

Справа №279/2041/24                 Головуючий у 1-й інст. Недашківська Л. А. 
Категорія 39                 Доповідач Коломієць О. С.  

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2024 року Житомирський апеляційний суд у складі:
головуючого судді         Коломієць О.С.
суддів Талько О.Б., Шевчук А.М.
з участю секретаря
судового засідання Антоневської В.В. 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу №279/2041/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до  ОСОБА_1  про стягнення заборгованості 
за апеляційною  скаргою ОСОБА_1 , інтереси якої  представляє адвокат Григоренко Андрій Олександрович 
на рішення  Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 06 червня 2024 року, ухвалене під головуванням судді Недашківської Л.А. 
встановив:
У березні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» (далі – ТОВ «Коллект Центр») звернулося до суду із вказаним позовом, в якому просило стягнути з відповідача заборгованість за Договором про надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту №0987410199 від 12.08.2019 року в розмірі 91 206,81 грн., а також судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2 684,00 грн. та понесені витрати на правову допомогу в розмірі 17 000,00 грн.
На обґрунтування позову вказувало, що 12 серпня 2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Інфінанс»  (далі – ТОВ «Інфінанс») та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №0987410199, шляхом підписання акцепту оферти від 28.01.2020 року на отримання 7 траншу кредиту згідно заявки-анкети №2628529015 від 28.01.2020 року в рамках Договору надання позики, в тому числі на умовах фінансового кредиту №0987410199 від 12.08.2019 року та отримання кредиту згідно заявки анкети, та надано згоду на використання при укладенні цього правочину одноразового ідентифікатора, в якості аналога власноручного підпису позичальника. Вказував, що при укладенні договору позики були передбачені всі його істотні умови, а саме: розмір кредиту, строки користування кредитом, строк дії договору, відсоткові ставки за користування кредитом, загальна вартість кредиту та всі інші платежі, пов`язані з виконанням цього договору.
Зазначає, що 14.07.2021 між ТОВ «Інфінанс» та Товариством з обмеженою відповідністю «Вердикт Капітал» (далі – ТОВ «Вердикт Капітал») укладено договір факторингу №14.07.2021, відповідно до умов якого ТОВ «Інфінанс» передає (відступає) ТОВ «Вердикт Капітал» права грошової вимоги до боржників за договорами позики, у т.ч. за договором позики №0987410199 від 12.08.2019 року, що укладений між ТОВ «Інфінанс» та ОСОБА_1 .
Надалі, ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право вимоги до боржників позивачу ТОВ «Коллект Центр» відповідно до договору відступлення права вимоги №10-01/2023 від 10.01.2023 року, в тому числі за Договором позики №0987410199 від 12.08.2019 року, що укладений між ТОВ «Інфінанс» та ОСОБА_1 .
Таким чином, позивач ТОВ «Коллект Центр» наділено правом грошової вимоги до відповідачки.
Відповідачка не повернула своєчасно грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями у повному обсязі, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором.
У зв`язку із зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором, станом на 08.03.2024 року відповідач має заборгованість в сумі 91 206,81 грн., яка складається із заборгованості за тілом кредиту 10 000,00 грн., заборгованості за відсотками по дату відступлення права вимоги – 81 206,81 грн., яку ТОВ «Коллект Центр» просило стягнути із відповідачки на свою користь.
Рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 06 червня 2024 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Коллект Центр» заборгованість за кредитним договором №0987410199 від 12.08.2019 року, станом на 08.03.2024 року в розмірі 91 206,81 грн., витрати зі сплати судового збору в розмірі 3028,00 грн. та 4 000,00 грн. за надання професійної правничої допомоги.
Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 через свого представника подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись незаконність, необґрунтованість та неврахування судом обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.
На обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що позивачем не доведено отримання відповідачкою кредитних коштів від ТОВ «Інфінанс», оскільки належними доказами, які підтверджують наявність заборгованості за укладеним кредитним договором та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Також позивачем не доведено набуття ТОВ «Вердикт Капітал» права вимоги до відповідачки, оскільки договір факторингу №14-07/2021 від 14.07.2021 року, укладений між ТОВ «Інфінанс» та ТОВ «Вердикт Капітал» не містить доказів набуття права вимоги останнього до відповідачки за договором позики №0987410199 від 12.08.2019 року. Матеріали справи не містять доказів сплати коштів за набуття права вимоги ТОВ «Вердикт Капітал» до відповідачки саме за кредитним договором № 0987410199 від 12.08.2019 року. Окрім того, позивачем не доведено набуття ним права вимоги до відповідачки.
Звертає увагу суду, що позивачем надано неправильний розрахунок заборгованості, оскільки з наданого позивачем розрахунку заборгованості по кредитному договору, відповідачу були нараховані відсотки за період поза межами строку кредитування. При цьому, в позовній заяві ТОВ «Колект Центр» не посилається саме на положення частини 2 статті 625 ЦК України та не вказує на те, що наявна у відповідачки заборгованість за відсотками, нарахованими після 12.09.2019 року, кваліфікується саме як три проценти річних (чи інший їх розмір, встановлений договором) від простроченої суми грошового зобов`язання (тіла кредиту).
Позивач подав до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просив рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
На спростування доводів апеляційної скарги вказує, що відповідачка здійснила дії, спрямовані на укладання договору позики шляхом заповнення заявки на сайті, з введенням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором на підписання електронного договору, та зазначенням інформації щодо реквізитів банківської картки, на рахунок якої, в подальшому було перераховано грошові кошти в розмірі 10 000,00 грн., що підтверджується відповідною квитанцією, наявною в матеріалах справи. При цьому, перерахування коштів здійснювалось на картковий рахунок відповідачки, зазначений ним у заяві-анкеті для отримання кредиту. Більш того, відповідно до наданого розрахунку, відповідачка тривалий час (майже протягом року) виконувала умови договору, сплачувала тіло кредиту та відсотки, підписувала додаткові угоди. Такі дії свідчать про визнання відповідачкою кредитних правовідносин та факт укладення кредитного договору та повністю спростовують твердження відповідачки про неотримання коштів.
Додає, що нарахування процентів за користування кредитом здійснювалося відповідно до умов цього договору в межах строку дії кредитного договору. Відповідач вказує лише на недоведеність факту перерахування йому кредитних коштів, але будь-яких доказів цьому не надає.
Наявними в матеріалах справи доказами підтверджується перехід від ТОВ «Інфінанс» до ТОВ «Вердикт Капітал» та, в свою чергу, від ТОВ «Вердикт Капітал» до позивача прав вимоги кредитним договором, укладеним з відповідачкою. Оскільки згідно з положеннями статті 204 ЦК України закріплено презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує змінює або припиняє цивільні права та обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована. Звертає увагу суду, що дані договори не оскаржуються в судовому порядку як сторонами договору, так і будь-якими іншими особами, є дійсними, відповідають волі сторін та чинному законодавству. В матеріалах справи відсутні будь-які докази, які спростовують факт переходу прав вимоги та/або будь-які заперечення сторін договору щодо виконання його умов. Таким чином, ТОВ «Коллект Центр» наділено правом грошової вимоги до відповідачки.
У судовому засіданні представник позивача – ОСОБА_2 проти доводів апеляційної скарги заперечувала, просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
ОСОБА_1 та її представник – адвокат Григоренко А.О. в судове засідання не з`явилися, хоча про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Представник відповідачки надіслав до суду заяву, в якій просив розглянути апеляційну скаргу без їх участі.
За приписами ст. 372 ЦПК України, суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, виходячи з наступного.
Судом під час розгляду справи встановлено, що відповідно до Договору надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту №0987410199 від 12.08.2019 року товариство надає позичальнику фінансову послугу з надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, а саме: кошти на умовах фінансового кредиту (надалі по тексту - «кредит») для власних потреб на умовах цього Договору, а також згідно Правил надання грошових коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту за умовами програми «MoneyBOOM» (надалі - Правила), які є невід`ємною частиною Договору, а Позичальник зобов`язується отримати та належним чином використовувати і повернути в передбачені цим Договором строки кредит та сплатити відсотки й інші платежі за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених цим Договором та Правилами (а.с.5-7).
Згідно п.1.2. договору кредит надається у вигляді відновлювальної кредитної лінії окремими частинами (траншами) в межах строку дії Договору - 36 календарних місяців з дня підписання Договору з остаточним терміном повернення кожного траншу кредиту не пізніше строку користування траншем, визначеного Сторонами у Додатку №1 та Додатку №2 до Договору - при наданні (отриманні) першого траншу кредиту, та Додатку №3 та Додатку №4 до Договору - при наданні (отриманні) другого та наступних траншів кредиту. Строк користування кожним траншем є окремим та визначається відповідно до умов Договору: Додатку №1 та Додатку №2 до Договору - при наданні (отриманні) першого траншу кредиту, та Додатку №3 та Додатку №4 до Договору - при наданні (отриманні) другого та наступних траншів кредиту.
Мета отримання кредиту - для власних потреб (п.1.3. договору).
Кредит надається без умови його забезпечення (п.1.4. договору).
Загальний (максимальний розмір) кредитної лінії - 20 000,00 грн. (п.1.5. договору).
Відповідно до п.1.6. договору передбачено, що у рамках дії даного договору сторони погодили наступні загальні умови, а саме: до умов даного договору застосовуються фіксована процентна ставка. Порядок обчислення процентної ставки встановлюється цим пунктом договору та Правилами. Розмір відсотків за один день користування кредитом (траншем) та річна відсоткова ставка визначаються сторонами у Додатку №1 та Додатку №2 до Договору - при наданні (отриманні) першого траншу кредиту, та Додатку №3 та Додатку №4 до Договору - при наданні (отриманні) другого та наступних траншів кредиту. Відсотки за користування поточним кредитом (траншем) нараховується за один календарний день від фактичної суми грошових коштів, які позичальник зобов`язаний повернути товариству в рамках наданого кредиту (траншу) в день такого нарахування.
Максимальний строк (кількість календарних днів) користування кредитом (траншем) – 30 календарних днів, діючий ліміт (сума) кредиту (в національній валюті) – 20 000,00 грн., максимальна відсоткова ставка, нараховується за один календарний день на суму фактичного залишку заборгованості – 1,75%.
28.01.2020 року ОСОБА_1 заповнила заявку-анкету на отримання кредиту, відповідно до якої просила ТОВ «Інфінанс» надати їй кредит на наступних умовах: сума кредиту 10 000,00 грн., термін кредиту 30 днів, спосіб отримання кредиту платіжна картка, реквізити банківської платіжної картки: НОМЕР_1 . Підписанням цієї анкети-заявки вона підтверджує, що ознайомлена з умовами Правил надання грошових коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту за умовами програми «MoneyBOOM» та дає згоду на використання при укладенні правочину щодо надання кредиту одноразового ідентифікатора, в якості аналога його власноручного підпису. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором – 3r5v7w (а.с.9).
28.01.2020 року ТОВ «Інфінанс» було запропоновано ОСОБА_1 прийняти умови Правил надання грошових коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту за умовами програми «Money BOOM», затверджених наказом №11/1 від 11.05.2019 р. та отримати 7 транш кредиту у рамках Договору надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту №0987410199 від 12.08.2019 року (оферта) та надання кредиту згідно заявки-анкети №3033502 від 28.01.2020 року на наступних умовах: розмір кредиту (траншу) – 10 000,00 грн., строк користування кредитом 30 днів, строк дії договору 3 роки, відсоткова ставка 1,225% за один день користування кредитом, річна відсоткова ставка 447,125%, загальна вартість кредиту у грошовому вираженні становить 3 672,00 грн., реальна річна процентна ставка за кредитом (траншем) становить 447,125% (а.с.8).
Вказана оферта та заявка-анкета підписана ОСОБА_1 електронним підписом одноразовим ідентифікатором – 3r5v7w.
Акцепт оферти від 28.01.2020 року на укладення договору надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту №0987410199 від 12.08.2019 та отримання кредиту згідно заявки-анкети №3033502 від 28.01.2020 року підтверджує факт погодження ОСОБА_1 з умовами оферти ТОВ «Інфінанс» від 28.01.2020 року. Вказаний акцепт підписаний електронним підписом одноразовим ідентифікатором ОСОБА_1 – 3r5v7w. Акцептуючи оферту, відповідачка підтвердила, що перед укладенням договору повністю ознайомилася з Правилами, викладеними на веб-сайті товариства, проектом договору і який відповідає умовам договору, паспортом споживчого кредиту, графіком платежів та погоджується з ними (а.с.8 зворот).
Відповідно до довідки про ідентифікацію клієнт ОСОБА_1 , з якою укладено договір №0987410199 від 12.08.2019 рок,у ідентифікована ТОВ «Інфінанс». Акцепт договору позичальником (підписання аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора): 3r5v7w, 12.08.2019, 380987410199 (а.с.20).
Копією квитанції №47423808 від 28.01.2020 підтверджується факт зарахування ТОВ «Інфінанс» 10 000,00 грн. на картку платника 473121хххххх5871 (а.с.21).
14.07.2021 року між ТОВ «Інфінанс» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено договір факторингу №14.07.2021, відповідно до умов якого до ТОВ «Вердикт Капітал» перейшло право вимоги до відповідачки (а.с.24-26).
Реєстром боржників до договору факторингу №14.07.2021 від 14.07.2021 року підтверджується передача право вимоги до ОСОБА_1 за договором надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту №0987410199 від 12.08.2019 року на суму 22 256,81 грн. (а.с.26 зворот-28).
10.01.2023 року між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» укладено договір відступлення (купівлю-продажу) прав вимоги №10-01/2023, відповідно до умов якого до ТОВ «Коллект Центр» перейшло право вимоги до відповідачки (а.с.29-31).
Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору відступлення (купівлю-продажу) прав вимоги №10-01/2023 від 10.01.2023 року, позивач набув права грошової вимоги до відповідачки за договором надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту №0987410199 від 12.08.2019 року на суму 91 206,81 грн., з яких: 10 000,00 грн. заборгованість за основною сумою боргу та 81 206,81 грн. заборгованість за процентами (а.с.34).
Задовольняючи позов часткового суд першої інстанції виходив із того, що відповідачка після отримання кредитних коштів взяті на себе зобов`язання відповідно до укладеного договору не виконує, істотно їх порушує, до погашення заборгованості заходів не вживає, що є підставою для стягнення з неї заборгованості за кредитним договором.
Колегія суддів не може погодитися із таким висновком суду першої інстанції, виходячи із наступного.
За приписами ч. 1, 2 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво - чи багатосторонніми (договори).
За змістом ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч.1 ст. 626 ЦК України).
В силу ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Із положень ч. 1 ст. 634 ЦК України слідує, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якою договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.
Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст. 205, 207 ЦК України).
Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року у справі №127/33824/19.
Відповідно до ч. 1, 3, 4, 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиції укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або іншому порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами Законодавства.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовий формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 3 вказаного Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ, який накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.
Згідно з ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
В силу ч. 1 ст. 1048 цього ж Кодексу позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
Статтею 525 Цивільного кодексу України визначено, що одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається.
За приписами статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі №2-383/2010 зроблено висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.
Матеріали справи не містять та відповідачкою не надано доказів щодо спростування презумпції правомірності договору позики №0987410199 від 12.08.2019 року. Зазначений договір недійсним не визнано.
При цьому встановлення обставин, за яких цей правочин може бути визнаний недійсним (оспорюваний) за відсутності оспорення або визнання його недійсним у встановленому законом порядку, не входить у межі дослідження під час розгляду справи про стягнення заборгованості за кредитним договором, а тому відповідні обставини не можуть бути підставою для відмови у задоволенні позову, оскільки це суперечитиме презумпції правомірності правочину, визначеному статтею 204 ЦК України.
Таким чином, за встановлених обставин справи та досліджених доказів, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про укладеність договору позики №0987410199 від 12.08.2019 року між відповідачкою та ТОВ «Інфінанс».
Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що ставляться.
Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Статтею 251 ЦК України встановлено, що строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк та термін можуть бути визначені актами цивільного законодавства, правочином або рішенням суду.
Відповідно до статті 251 ЦК України строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.
За змістом частини першої статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно з частиною першою статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.
Аналіз вказаних норм права свідчить про те, що при укладенні договору сторони можуть визначити строк його дії, тобто час, протягом якого вони мають здійснити свої права та виконати свої обов`язки відповідно до цього договору.
Щодо кредитного договору, то сторони вправі встановити строк кредитування, протягом якого боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок за договором із повернення кредиту та сплати процентів. У свою чергу, впродовж цього строку кредитодавець вправі реалізувати своє право на проценти за користування кредитними коштами.
При цьому право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом і комісії припиняється після спливу, визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.
Саме таку правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду у постановах від 28 березня 2018 року (справа №444/9519/12) та 31 жовтня 2018 року (№202/4494/16-ц), яка в силу частини четвертої статті 263 ЦПК України має бути врахована судами при виборі і застосуванні норм права.
Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ч. 1 ст. 599 ЦК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
За умовами договору позики №0987410199 від 12.08.2019 року сторони встановили строк кредитування 30 днів, тобто до 10 вересня 2019 року.
Доказів того, що позичальник ініціював продовження строку користування позикою та зміну дати повернення всієї суми кредиту матеріали справи не містять.
Таким чином, розмір відсотків відповідно до умов договору становить 5 250,00 грн. за період з 12.08.2019 по 10.09.2019, виходячи з розрахунку: 10 000,00 грн. (тіло кредиту) х 1,75% (базова відсоткова ставка) х 30 днів (строк кредитування).
Разом з тим, заявляючи вимогу про стягнення відсотків у сумі 91 206,81 грн. ТОВ «Коллект Центр» обчислило їх на день набуття ним права вимоги за договором позики (10 січня 2023 року).
Та обставина, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, не позбавляє позивача обов`язку надати суду належні та допустимі докази щодо розміру заборгованості за відсотками, оскільки саме таким чином діють принципи диспозитивності та змагальності сторін у цивільному процесі.
Відтак, надані позивачем розрахунок заборгованості та витяг з реєстру боржників до договору факторингу не можуть вважатися належними доказами на підтвердження наявності заборгованості у сумі 91 206,81 грн.
З урахуванням вищевикладеного, ТОВ «Коллект Центр» мало право на стягнення із відповідачки заборгованості у сумі 15 250,00 грн., з якої: 10 000,00 грн. заборгованість за основною сумою боргу та 5 250,00 грн. заборгованість за процентами.
Однак, як вбачається із розрахунку заборгованості за договором позики №0987410199 від 12.08.2019 року, який складений первісним кредитором – ТОВ «Інфінанс», ОСОБА_1 за період із 12.08.2019 року по 14.07.2021 року було повернуто кредитних коштів у загальній сумі – 53 723,00 грн. на виконання умов договору.
З урахуванням вищевказаного, колегія суддів приходить до висновку, що підстави для стягнення із відповідачки заборгованості за договором позики №0987410199 від 12.08.2019 року відсутні.
Таким чином, невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, призвело до ухвалення у справі незаконного рішення, а тому останнє підлягає скасуванню з постановленням нового судового рішення про відмову у задоволенні позову з вищевказаних підстав (п. 3, п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України).
Згідно частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
З урахуванням вказаного, з ТОВ «Коллект Центр» на користь ОСОБА_1 слід стягнути судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 3 633,60 грн.
Керуючись ст. 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд 
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , інтереси якої представляє адвокат Григоренко Андрій Олександрович, задовольнити. 
Рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 06 червня 2024 року скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» на користь ОСОБА_1 судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 3 633,60 грн. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст постанови складено 02 грудня 2024 року.

Головуючий                                               Судді