УХВАЛА

27 листопада 2024 року  
м. Київ

справа №480/4391/23
адміністративне провадження №К/990/42630/24

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача Мацедонської В.Е., 
суддів - Білак М.В., Губської О.А., 
перевіривши касаційну скаргу Сумської обласної ради
на постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 30 вересня 2024 року
у справі № 480/4391/23 за позовом ОСОБА_1 до Управління майном Сумської обласної ради, Сумської обласної ради про стягнення середнього заробітку,-
УСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернулася до Сумського окружного адміністративного суду з позовом до Управління майном Сумської обласної ради, Сумської обласної ради, в якій просила:
- стягнути з Управління майном Сумської обласної ради на користь ОСОБА_1 середній заробіток за період з 31 січня 2023 року по 31 квітня 2023 року в сумі 78 856,84 грн.;
- стягнути з Управління майном Сумської обласної ради на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу адвоката в розмірі 6 000,00 грн.
Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 12 січня 2024 року у задоволені позову відмовлено.
Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 30 вересня 2024 року рішення Сумського окружного адміністративного суду від 12 січня 2024 року скасовано, апеляційну скаргу задоволено частково.
Визнано протиправною бездіяльність Управління майном Сумської обласної ради щодо не розгляду заяви ОСОБА_1 вх.№01-20/489 від 07.02.2023 року про увільнення її від виконання обов`язків заступника начальника управління майном Сумської обласної ради з 31.01.2023 року.
Зобов`язано Управління майном Сумської обласної ради нарахувати ОСОБА_1 середній заробіток за період з 31.01.2023 року по 31.04.2023 року, виходячи з середньої заробітної плати 2067 гривень 18 копійок та провести відповідні виплати, з урахуванням раніше виплачених сум.
В іншій частині в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 - відмовлено.
Не погоджуючись із постановою суду апеляційної інстанції, Сумська обласна рада звернулася із касаційною скаргою до Верховного Суду.
Перевіряючи доводи касаційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.
За правилами частини першої статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.
Підставою для відкриття касаційного провадження у вказаній справі є посилання на пункт 3 частини четвертої   статті 328 КАС України, як на підставу касаційного оскарження.
В обґрунтування зазначає, що відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, а саме норм статті 119 КЗпП України та Положення про добровільні формування територіальних громад, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1449 від 29 грудня 2021 року. А саме: належне підтвердження виконання функцій ДФТГ його членами саме у робочий час і, як наслідок, правильне та обґрунтоване застосування роботодавцями гарантій, передбачених статтею 119 КЗпП України, насамперед про термін увільнення від роботи: на весь час укладення контракту, чи періодично на час, щодо якого є належні підтвердження виконання громадських обов`язків у робочий час.
Крім того, скаржник зазначає пункт 1 частини 4 статті 328 КАС України та стверджує про застосування статті 9, частини 5 статті 242, статті 308 КАС України без урахування висновку Верховного Суду, викладеного в постановах від 19 лютого 2019 року у справі № 824/399/17, від 03 березня 2020 року у справі № 826/11086/18.
Також скаржник посилається на підпункти а), б), в) пункту 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу, та зазначає, що справа має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, оскільки останнім часом значно збільшилась кількість судових справ щодо справедливого захисту прав членів ДФТГ. На сьогодні в умовах повномасштабної війни добровольчі формування вносять значний вклад у захист обороноздатності нашої країни, особливо у прифронтових регіонах, яким є і Сумщина. При цьому судовий захист має бути дійсно справедливим, щоб члени ДФТГ з одного боку були захищені від недобросовісної поведінки роботодавців, а з іншого боку щоб громадяни не зловживали членством у ДФТГ для реалізації власних інтересів та не використовували статус членів ДФТГ для цілей, не пов`язаних із захистом держави. Наведене правове питання є головним та основним питанням правозастосовчої практики на сучасному етапі її розвитку й становлення саме в сфері напрацювання єдиної правозастосовчої практики законодавства щодо виконання громадянами функцій ДФТГ у робочий час і воно має одночасно винятково актуальне значення для її формування саме сьогодні в умовах повномасштабної війни та необхідності гідного захисту нашої держави, підтримання патріотичного духу громадян, уникнення випадків фіктивного членства в ДФТГ для реалізації громадянами інших власних цілей, не пов`язаних із захистом держави.
Крім того особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до КАС України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи. Так у проваджені інших судів  перебувають справи № 591/5274/23 та №591/7517/23, які є пов`язаними і виникли з одних і тих самих правовідносин.
Також справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу. Скаржник вказує, що на сьогодні в умовах повномасштабної війни члени добровольчих формувань, які вносять значний вклад у захист обороноздатності нашої країни, особливо у прифронтових регіонах, яким є і Сумщина, повинні мати належний та справедливий судовий захист, щоб члени ДФТГ з одного боку були захищені від недобросовісної поведінки роботодавців, а з іншого боку щоб громадяни не зловживали членством у ДФТГ для реалізації власних інтересів, не пов`язаних із захистом держави. А тому значний суспільний інтерес становлять питання належного підтвердження виконання функцій ДФТГ його членами саме у робочий час і, як наслідок, правильного та обґрунтованого застосування до таких осіб гарантій, передбачених статтею 119 КЗпП України.
Дана справа становить не тільки значний суспільний інтерес, але й має виняткове значення для скаржника, оскільки на судовому розгляді, перебувають ще дві пов`язані з тими ж суспільно значимими правовідносинами та позивачем справи, що можуть спричинити дуже значні видатки з обласного бюджету для Управління майном Сумської обласної ради.
Проаналізувавши доводи касаційної скарги щодо підстав касаційного оскарження, визначених статтею 328 КАС України, суд дійшов висновку про необхідність відкриття касаційного провадження у цій справі, оскільки вказані скаржником доводи є достатньо обґрунтованими та потребують перевірки.
Суд дійшов висновку про необхідність відкриття касаційного провадження у цій справі на підставі пунктів 1, 3 частини 4 статті 328 КАС України, а також на підставі підпункту а), б), в) пункту 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу.
Керуючись статтями 328-330, 334, 335, 338 КАС України, -
УХВАЛИВ:
Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою Сумської обласної ради на постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 30 вересня 2024 року у справі № 480/4391/23. 
Витребувати із Сумського окружного адміністративного суду справу № 480/4391/23.
Надіслати учасникам справи копію цієї ухвали разом із копією касаційної скарги та доданих до неї матеріалів.
Встановити десятиденний строк з дня отримання копії цієї ухвали для подання відзиву на касаційну скаргу та роз`яснити, що до відзиву додаються докази надсилання (надання) його копій та доданих до нього документів іншим учасникам справи. 
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач                                                                                                В. Е. Мацедонська 

Судді                                                                                                                     М. В. Білак

                                                                                                                              О. А. Губська