КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

____________________________________
Справа  № 752/1281/21
Апеляційне провадження
 № 22-ц/824/5433/2024
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
26 липня 2024 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:             
                              судді-доповідача               Рейнарт І.М. 
                              суддів                                 Кирилюк Г.М., Ящук Т.І.
 
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційні скарги Національного комплексу «Експоцентр України» та представника ОСОБА_1 - адвоката Опришко Едіти Василівни на рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 7 вересня 2022 року (суддя Ольшевська І.О.) у цивільній справі за позовом Національного комплексу «Експоцентр України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по платі за проживання в гуртожитку,       
 
встановив:
 
у березні 2021 року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідачки заборгованість по оплаті проживання в гуртожитку в розмірі 28 963,20грн та судові витрати по справі.
Мотивуючи позовні вимоги, позивач зазначав, що на його балансі та в оперативному управлінні знаходиться будівля гуртожитку, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі розпорядження Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації від 17 листопада 2009 року № 914. 20 березня 2019 року між ним та відповідачкою був укладений договір найму житлового приміщення - кімнати АДРЕСА_2 , у якій проживає відповідачка та члени її родини: чоловік - ОСОБА_2 , донька - ОСОБА_3 , 2005 року народження.
Позивач посилався на те, що щомісяця здійснював нарахування плати за проживання у гуртожитку відповідачки та відповідно виставляв рахунки, які відповідачка сплачувала частково, у результаті чого з 1 січня 2020 року по 10 грудня 2020 року виникла заборгованість у розмірі 28 963,20грн.
Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 7 вересня 2022 року позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Національного комплексу «Експоцентр України» заборгованість у розмірі 21 099,74грн та судовий збір у розмірі 1534,46грн.
У поданій апеляційній скарзі позивач просить рішення суду скасувати в частині перерахунку суми заборгованості та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального права.
Позивач зазначає, що відповідно до наказу Національного комплексу «Експоцентр України» № 220 від 26 листопада 2019 року розраховано та введено в дію з 1 січня 2020 року розрахунковий тариф з утримання гуртожитку в розмірі 86,65грн з 1кв.м жилої площі, з урахуванням місць загального користування, за місяць. На підставі зазначеного наказу відповідачці виставлялися рахунки на оплату житлово-комунальних послуг за період з 1 січня 2020 року по 10 грудня 2020 року у загальному розмірі 39 233,37грн, з яких погашено було лише 10 270,17грн.
Позивач вважає, що суд першої інстанції безпідставно здійснив перерахунок заборгованості, виходячи виключно із житлової площі кімнати № 22 (21,2кв.м), не врахувавши коефіцієнт розподілу загальної площі відповідного поверху гуртожитку (0,389), який отриманий шляхом ділення площі нежитлових приміщень на площу житлових (125,6/322,9).
Позивач посилається на те, що кімната № НОМЕР_1 , в якій проживає відповідачка, не обладнана індивідуальними санітарними та кухонними вузлами, а тому остання, окрім коридору загального користування, користується кухнею, вбиральнями та душовими кабінами спільного користування.
У поданій апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - адвокат Опришко Е.В. просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі, посилаючись на те, що ОСОБА_1 вчасно сплачувала кошти за всі надані їй комунальні послуги, однак вона не погоджувалась із сумою 3 456,51грн щомісячно за утримання будівлі гуртожитку, виходячи з тарифу 86,65грн за кв. м щомісяця із розрахунку за 29,45кв.м.
Представник відповідачки вважає, що розрахунок тарифу з утримання будівлі гуртожитку за 2020 рік є незаконним та таким, що не відповідає дійсності, а позивачем не було надано суду доказів, які б підтверджували правомірність встановлення зазначеного тарифу.
У відзиві на апеляційну скаргу представника відповідачки, позивач, посилаючись на доводи власної апеляційної скарги, просить залишити апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Опришко Е.В. без задоволення, а рішення суду скасувати в частині перерахунку суми заборгованості та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. 
Відповідно до положень частини 1 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги розглядаються без виклику учасників справи.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційних скарг та відзиву, вважає, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.
Судом встановлено і матеріалами справи підтверджено, що на балансі та в оперативному управлінні Національного комплексу «Експоцентр України» знаходиться будівля гуртожитку, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі розпорядження Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації від 17 листопада 2009 року № 914 (с.с.24, 25-26).
15 березня 2017 року ОСОБА_1 , яка працює в Національному комплексі «Експоцентр України», генеральним директором НК «Експоцентр України» був виданий ордер № 16 на жилу площу в гуртожитку за адресою: АДРЕСА_3 (с.с.90).  
20 березня 2019 року між Національним комплексом «Експоцентр України» та відповідачкою був укладений договір № 08/19-Г найму жилого приміщення в гуртожитку, згідно умов якого ОСОБА_1 та членам її сім`ї (3особи) було передано в користування жиле приміщення - кімнату № НОМЕР_1 , площею 21,2кв.м у гуртожитку за адресою: АДРЕСА_1 (с.с.6-8).
Відповідно до п. 3.8 цього договору, наймач зобов`язалася вносити щомісяця до 10 числа наступного за звітним періодом (місяцем) плату за проживання в гуртожитку.
Наказом № 220 від 26 листопада 2019 року встановлений тариф з утримання будівлі гуртожитку на 2020 рік у розмірі  86,65грн за 1кв.м на місяць (с.с.96).
За період із 1 січня 2020 року по 10 грудня 2020 року позивачем виставлено відповідачці рахунки на оплату житлово-комунальних послуг на загальну суму 39 233,37грн (с.с.9-19).
Відповідачка за вказаний період сплатила 10 270,17грн, що не заперечується сторонами.
Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачка проживає у гуртожитку, а відтак повинна сплачувати за утримання будівлі гуртожитку, однак, позивачем було безпідставно обраховано розмір оплати послуг по утриманню будівлі гуртожитку із розрахунку площі приміщення - 29,45кв.м, тоді як надана відповідачці у користування кімната у гуртожитку має площу 21,2кв.м, а відтак загальна сума оплати за утримання будівлі гуртожитку з 1 січня 2020 року по 10 грудня 2020 року має становити 31 369,91грн, а сума боргу - 21 099,74грн.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, оскільки він відповідає наданим сторонами доказам та ґрунтується на нормах матеріального права.
Постановою Кабінету міністрів України № 498 від 20 червня 2018 року затверджено Примірне положення про користування гуртожитками (далі Положення).
Згідно пунктом 7 Положення,  користування жилою площею здійснюється у гуртожитках державної та комунальної форми власності - виключно за договором найму жилого приміщення, укладеним на підставі ордера.
Пунктом 10 Положення передбачено, що наймачі жилої площі в гуртожитку та члени їх сімей, які проживають разом з ними, мають право: на своєчасне отримання житлово-комунальних послуг належної якості згідно із законодавством; на відшкодування збитків, завданих їх майну та/або приміщенням, шкоди, заподіяної їх життю чи здоров`ю внаслідок незадовільного утримання гуртожитку або ненадання чи надання не в повному обсязі послуг, відповідно до законодавства; на переобладнання і перепланування жилих приміщень у гуртожитку відповідно до статей 100 і 152 Житлового кодексу Української РСР; на користування на рівних умовах допоміжними приміщеннями, обладнанням та інвентарем гуртожитку.
Відповідно до п. 11 Положення наймачі, які користуються жилою площею в гуртожитку, зобов`язані своєчасно сплачувати за проживання в гуртожитку у строки, встановлені договором або законом.
Згідно пункту 15 Положення, особи, які проживають у гуртожитку на умовах договору найму (оренди), вносять плату за таке проживання відповідно до умов договору.
Плата за проживання у гуртожитку включає: витрати на оплату житлово-комунальних послуг (послуги з управління гуртожитком, послуги з постачання теплової енергії, гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, постачання та розподілу природного газу, електричної енергії, послуги з поводження з побутовими відходами); інші витрати, необхідні для забезпечення створення належних умов для проживання (утримання майна гуртожитку, зазначеного в абзаці першому пункту 14 цього Положення) та організації побуту (заміна, прання, дезінфекція постільних речей тощо у разі їх видачі).
Отже, плата за користування гуртожитками встановлюється на договірних засадах.
Оскільки відповідачка проживає у гуртожитку, вона зобов`язана сплачувати кошти за користування гуртожитком.
Наказом НК «Експоцентр України» №220 від 26 листопада 2019 року затверджено та введено в дію з 1 січня 2020 року розрахунковий тариф з управління будинком гуртожитку в розмірі 86,65грн за 1кв.м жилої площі з урахуванням площі місць загального користування за місяць.
Суду першої інстанції наданий додаток 1 до зазначеного наказу - розрахунок тарифу з утримання будівлі гуртожитку на 2020 рік.
Також суду першої інстанції надані довідки у підтвердження понесених позивачем витрат на утримання гуртожитку.
Частинами 1 та 3 статті 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Однак, відповідачкою не надано доказів, що вона не отримувала житлово-комунальні послуги, перелік яких наведений у розрахунку тарифу з утримання будівлі гуртожитку.
За таких обставин, суд першої інстанції прийшов до правомірного висновку про наявність підстав для стягнення з відповідачки заборгованості з оплати за утримання гуртожитку з 1 січня 2020 року по 10 грудня 2020 року, виходячи із затвердженого позивачем тарифу.
Також колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про неправомірне нарахування позивачем послуги з утримання будівлі гуртожитку з врахуванням житлової площі кімнати 29,45кв.м, оскільки відповідно до договору найму жилого приміщення в гуртожитку від 20 березня 2019 року у користування відповідачки передана кімната площею 21,2кв.м.
Доводи апеляційної скарги позивача, що відповідачка користується місцями загального користування, тому у розрахунок сум відшкодування витрат на утримання будівлі гуртожитку  врахований коефіцієнт використання загальної площі для кімнат без індивідуальної ванної кімнати та туалету, належними доказами не підтвердженні.
Відповідно до частини 3 та 6 статті 367 ЦПК України, докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
 В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
Як на підставу застосування вищезазначеного коефіцієнту, позивач в апеляційній скарзі посилається на додаток № 2 до наказу Національного комплексу «Експоцентр України» № 198 від 20 грудня 2018 року, однак вказаний документ до суду позивачем не надавався, а доводи позовної заяви таких аргументів не містять.
Доводи апеляційної скарги представника відповідачки, що тариф на утримання будівлі гуртожитку не погоджувався з відповідачкою та є необґрунтованим, не можуть бути підставою для відмови у задоволенні позовних вимог, оскільки відповідачкою не надано доказів, що нею був оспорений наказ НК «Експоцентр України» №220 від 26 листопада 2019 рокупро введення в дію з 1 січня 2020 року розрахункового тарифу з управління будинком гуртожитку.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Колегія суддів вважає, що під час апеляційного розгляду не встановлено підстав для скасування рішення суду першої інстанції та задоволення апеляційних скарг.
Керуючись статтями 367, 369, 374, 375, 381- 383 ЦПК України, апеляційний суд
 
                                                         постановив:
 
апеляційні скарги Національного комплексу «Експоцентр України» та представника ОСОБА_1 - адвоката Опришко Едіти Василівни залишити без задоволення, рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 7 вересня 2022 року - без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, оскарженню у касаційному порядку не підлягає, крім випадків, зазначених у п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач                                                     І.М. Рейнарт
 
Судді                                                                        Г.М. Кирилюк
                                                      
                                                                                             Т.І. Ящук