ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/2614/24 Справа № 203/2679/24 	  	Суддя у 1-й інстанції - Підберезний Г. А. Суддя у 2-й інстанції - Мазниця А. А.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
05 листопада 2024 року                                                                м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Мазниця А.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду за участю:

       представників Дніпровської митниці         - Фещенко І.С., ОСОБА_1 
       захисника                                         - адвоката Кисельова Б.В. 

апеляційну скаргу представника Дніпровської митниці Фещенко Ірини на постанову Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 26 вересня 2024 року у справі про адміністративне правопорушення, щодо
ОСОБА_2 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

про порушення митних правил, передбачене ст. 472 Митного кодексу України, -

В С Т А Н О В И В:

       Постановою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 26 вересня 2024 року провадження у справі щодо ОСОБА_2 про порушення митних правил за ст. 472 МК України закрито за відсутністю в його діях складу правопорушення.
Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до протоколу про порушення митних правил №0024/11000/24 від 14 лютого 2024 року, 08.02.2024 року в зоні діяльності Чернівецької митниці з Республіки Вірменія, відповідно до зовнішньоекономічного договору від 05.09.2023 №2, укладеного між ТОВ «ФОРА ПЛЮС» та ФОГІ ОСОБА_2 , згідно рахунку- фактури від 18.01.2024 №2, на підставі CMR від 18.01.2024, вантажним автомобілем р/н А02781АК/ НОМЕР_1 було переміщено запасні частини до автомобілів в асортименті загальною вагою 5 488 кг, загальною вартістю 12 904,80 доларів США.
12.02.2024 на підставі попередньої митної декларації від 08.02.2024 №UA110000/2024/903536, CMR від 18.01.2024, рахунку- фактури від 18.01.2024 №2, ОСОБА_2 подав до митного поста «Слобожанський» Дніпровської митниці електронну митну декларацію типу ІМ 40 ДЕ, зареєстровану за №24UA110130002940U0, та заявив: «запасні частини до автомобілів в асортиментів», всього (14 товарів) загальною вагою 5 488 кг, загальною вартістю 485 522,45 грн.
У період з 12.02.2024 по 14.02.2024 посадовими особами Дніпровської митниці у присутності ОСОБА_3 (за дорученням) було проведено повний митний огляд, за результатами якого встановлено, що у вантажному відсіку зазначеного автомобіля окрім задекларованого товару, знаходяться також інші товари, а саме: - замок багажника 450 шт; -заспокоювач ланцюга - 3420 шт; - втулки реактивних тяг - 960 шт; - ремкомплект карбюратора - 450 шт; - кришка паливного бака - 810 шт; - склопідіймач - 1600 шт; - ручки дверні внутрішні пластикові - 4600 шт; - ручки дверні внутрішні металеві - 900 шт.
На переконання Дніпровської митниці, ОСОБА_2 не заявив у електронній митній декларації за встановленою формою точні та достовірні відомості (наявність, найменування та кількість) про товари: замок багажника 450 шт; заспокоювач ланцюга - 3420 шт; -втулки реактивних тяг - 960 шт; - ремкомплект карбюратора - 450 шт; - кришка паливного бака - 810 шт; - скло підіймач - 1600 шт; -ручки дверні внутрішні пластикові - 4600 шт; -ручки дверні внутрішні металеві - 900 шт., які підлягали обов`язковому декларуванню при переміщенні через митний кордон України, чим вчинив порушення митних правил, передбачене ст. 472 МК України.
Суд першої інстанції, за наслідками розгляду справи, дійшов висновку про відсутність в діях ОСОБА_2 ознак складу правопорушення, передбаченого ст. 472 МК України, та закрив провадження у справі, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.
На обгрунтування свої висновків суд першої інстанції зазначив, що матеріалами справи не підтверджується умисність дій ОСОБА_2 , в відтак відсутня обов`язкова ознака суб`єктивної сторони адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 472 МК України.
Також вказано, що ОСОБА_2 подав митну декларацію, до якої добросовісно вніс відомості, зазначені у наявних в нього товаросупровідних документах. Огляд товару перед декларуванням є його правом, а не обов`язком, та в його реалізації існували об`єктивні складнощі зважаючи на те, що останній є мешканцем м. Харкова, яке перебуває під постійними обстрілами з боку терористичних військ рф, та в умовах воєнного стану пересування між містами є ускладненим.

В апеляційній скарзі представник Дніпровської митниці Фещенко І. просить скасувати постанову та прийняти нову постанову про визнання ОСОБА_2 винним за ст. 472 МК України,  накласти на останнього адміністративне стягнення, передбачене санкцією цієї статті.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги представник митниці посилається на те, що судом неповно з`ясовано обставини справи, що призвело до висновків, які не відповідають фактичним обставинам. За твердженням апелянта, вина ОСОБА_2 доводиться доказами, наявними в матеріалах справи.
Так, представник митниці зазначає, що в матеріалах справи наявні пояснення ОСОБА_2 , згідно із якими останній свою провину визнав. У поясненнях до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська, наданих адвокатом Кисельовим В.В., також зазначається, що ОСОБА_2 не знав про точну кількість товару, що до нього надійшла, проте не вчинив ніяких дій для виконання свого обов`язку з декларування, а саме зазначення точних та достовірних відомостей про товар, що підлягав митному оформленню.
Вказує, що адміністративне правопорушення, передбачене ст. 472 МК України, має формальний склад, тобто для утворення його об`єктивної сторони є необхідним встановлення лише факту діяння, який матеріалами справи доведений поза розумним сумнівом. 
Зазначає, що суб`єктивна сторона вказаного адміністративного правопорушення може виступати як у формі умислу, так і у формі необережності, у зв`язку із чим висновки суду щодо її відсутності є помилковими.

На апеляційну скаргу адвокат Кисельов Б.В., що діє в інтересах ОСОБА_2 , подав заперечення, в яких просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду — залишити без змін.

       Суд апеляційної інстанції, вислухавши представників Дніпровської митниці, які підтримали апеляційну скаргу та наполягали на її задоволенні з викладених у ній підстав; захисника - адвоката Кисельова Б.В., який заперечував проти задоволення апеляційної скарги; вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, дійшов наступного висновку.
Так, закриваючи провадження у справі про адміністративне правопорушення, суд першої інстанції прийшов до висновку, що декларування ОСОБА_2 ввезеного на митну територію України товару проведено з дотриманням норм МК України, Порядку заповнення митних декларацій на бланку єдиного адміністративного документа, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 30 травня 2012 року № 651. У матеріалах справи відсутні докази того, що декларантом було умисно подано недостовірні документи та/або інформацію про товар, що свідчить про відсутність в діях ОСОБА_2 ознак суб`єктивної сторони складу правопорушення, передбаченого статтею 472 МК України, оскільки при митному оформленні товару були подані всі документи, передбачені як обов`язкові, які були оформлені у встановленому чинним законодавством порядку та містили всі реквізити, необхідні для ідентифікації товару, а також обставини та характер вчинених ним дій з митного оформлення товару не дозволяють стверджувати про наявність у нього умислу на недекларування чи неправильне/неповне декларування товару.
Апеляційний суд погоджується із висновками суду першої інстанції, оскільки вони є обгрунтованими та повністю узгоджуються із наявними у матеріалах справи доказами, яким надано належну оцінку.
Так, згідно із частиною першою статті 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.
Відповідно до вимог статей 278, 280 КУпАП, ст. 489 МК України суд першої інстанції при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення має вирішити питання про правильність складання протоколу та інших матеріалів справи, чи є необхідність у витребуванні додаткових матеріалів, а при розгляді справи зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу у межах апеляційної скарги.
Пунктом 3 частини 1 статті 8 МК України визначено, що державна митна справа здійснюється на основі принципів законності та презумпції невинуватості.
Відповідно до статті 486 МК України, завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням.
Згідно зі статтею 489 МК України посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до частини 1 статті 318 МК України митному контролю підлягають усі товари, транспортні засоби комерційного призначення, які переміщуються через митний кордон України.
Під час переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України декларант, уповноважена ним особа або перевізник подає митному органу документи та відомості, необхідні для митного контролю, передбачені статтею 335 МК України.
Згідно з частиною 8 статті 264 МК України з моменту прийняття митним органом митної декларації вона є документом, що засвідчує факти, які мають юридичне значення, а декларант або уповноважена ним особа несе відповідальність за подання недостовірних відомостей, наведених у цій декларації.
Положеннями ст. 487 МК України передбачено, що провадження у справі про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.
Стаття 9 КУпАП передбачає, що адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за який законом передбачено адміністративну відповідальність.
При цьому склад адміністративного правопорушення утворюють об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт та суб`єктивна сторони.
Відповідно до ст. 458 МК України порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх митним органам для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на митні органи цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.
Підставою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність в її діях складу адміністративного правопорушення - сукупності юридичних ознак (об`єктивних і суб`єктивних), що визначають вчинене протиправне діяння як конкретне адміністративне правопорушення.
Тобто при складанні протоколу про порушення митних правил враховуються ознаки складу правопорушення, які мають узгоджуватись з диспозицією статті, до відповідальності за якою притягується особа. Відсутність однієї із ознак складу правопорушення виключає можливість притягнення особи до відповідальності.
Статтею 472 МК України передбачена відповідальність за недекларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, тобто незаявлення за встановленою формою точних та достовірних відомостей (наявність, найменування або назва, кількість тощо) про товари, транспортні засоби комерційного призначення, які підлягають обов`язковому декларуванню у разі переміщення через митний кордон України.
Об`єктивна сторона порушення митних правил, передбаченого ст. 472 МК України, полягає у незаявлені за встановленою формою точних та достовірних відомостей (наявність, найменування або назва, кількість тощо) про товари, транспортні засоби, що підлягають обов`язковому декларуванню у разі переміщення через митний кордон України.
Згідно зі ст.ст. 10, 11 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності за ст. 472 МК України є наявність в діях правопорушника вини.
Об`єктом даного правопорушення є установлений МК України порядок декларування товарів, транспортних засобів, переміщуваних через митний кордон України
Суб`єктивна сторона передбачає наявність умислу чи необережності, тобто винний у скоєнні правопорушення чітко розуміє та усвідомлює, чи може та повинен передбачати обставини і характер незаконного недекларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, тобто незаявлення за встановленою формою точних та достовірних відомостей (наявність, найменування або назва, кількість тощо) про товари, транспортні засоби комерційного призначення, які підлягають обов`язковому декларуванню у разі переміщення через митний кордон України.
Згідно із частиною першою статті 495 МК України доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Такі дані встановлюються: 1) протоколом про порушення митних правил, протоколами процесуальних дій, додатками до зазначених протоколів; 2) поясненнями свідків; 3) поясненнями особи, яка притягується до відповідальності; 4) висновком експерта; 5) іншими документами (належним чином завіреними їх копіями або витягами з них) та інформацією, у тому числі тими, що перебувають в електронному вигляді, а також товарами - безпосередніми предметами порушення митних правил, товарами із спеціально виготовленими сховищами (тайниками), що використовувалися для приховування безпосередніх предметів порушення митних правил від митного контролю, транспортними засобами, що використовувалися для переміщення безпосередніх предметів порушення митних правил через митний кордон України.
Так, підставою для переміщення предметів через митний кордон є визначені нормативними актами документи, без яких неможливо одержати дозвіл митниці на пропуск предметів через митний кордон. Законодавчими актами встановлено, що це, зокрема, може бути митна декларація, контракт, коносамент, ліцензія, квота, товаросупровідні документи, дозвіл відповідних державних органів.
При цьому в аспекті, що стосується товаросупровідних документів, то документами, що містять неправдиві дані, є, зокрема, такі, в яких відомості щодо суті угоди, найменування, асортименту, ваги, кількості чи вартості товарів, а також їх відправника чи одержувача, держави, з якої вони вивезені чи в яку переміщуються, не відповідають дійсності. Процедура декларування визначена статею 257 МК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 257 МК України декларування здійснюється шляхом заявления за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.
Частиною 6 ст. 257 МК України передбачено, що умови та порядок декларування, перелік відомостей, необхідних для здійснення митного контролю та митного оформлення, визначаються цим Кодексом та міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Положення про митні декларації та форми цих декларацій затверджуються Кабінетом Міністрів України, а порядок заповнення таких декларацій та інших документів, що застосовуються під час митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, - центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.
Відповідно до п.п. б п. 5 ч. 8 ст. 257 МК України декларантом, залежно від митних формальностей, установлених цим Кодексом для митних режимів, та заявленої мети переміщення вноситься звичайний торговельний опис, що дає змогу ідентифікувати та класифікувати товар,
Згідно з ч. 9 ст. 257 МК України митним органам забороняється вимагати внесення до митної декларації інших відомостей, ніж зазначені у цій статті.
Пунктом 2 розділу ІІ Порядку заповнення митних декларацій на бланку єдиного адміністративного документа, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 30.05.2012 року №651 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 серпня 2012 року за №1372/21684), визначено, що якщо у графі 33 МД код товару згідно з УКТ ЗЕДзазначається на рівні десяти знаків, то у графі 31 в окремих полях електронної МД або у разі використання МД на паперовому носії - електронної копії МД на паперовому носії без зазначення у паперовому примірнику зазначаються за формою «електронного інвойсу» в розрізі кожного найменування товару відомості, необхідні для ідентифікації товарів, що є в наявності.
Аналіз положень пункту 2 розділу ІІ «Порядку заповнення митних декларацій на бланку єдиного адміністративного документа», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 30 травня 2012 року №651, дає підстави для висновку, що відомості до графи 31 митної декларації, зокрема, про найменування та кількість, вносяться декларантом на підставі відомостей, наявних у товаросупровідних документах.
Одночасно чинним митним законодавством України не встановлено обов`язку декларанта здійснювати перевірку достовірності відомостей, зазначених у товаросупровідних документах, а фізичний огляд товарів перед подачею митної декларації з метою перевірки їх відповідності опису (відомостям), зазначеним у товаросупровідних документах, згідно із ч. 2 ст. 266 МК України є не обов`язком, а правом декларанта, яке не є безумовним та реалізується виключно з дозволу митного органу. 
Судом встановлено, що 08.02.2024 року в зоні діяльності Чернівецької митниці вантажним автомобілем з Республіки Вірменія, відповідно до зовнішньоекономічного договору від 05.09.2023 №2, укладеного між ТОВ «ФОРА ПЛЮС» та ФОГІ ОСОБА_2 , згідно рахунку- фактури від 18.01.2024 №2, на підставі CMR від 18.01.2024 вантажним автомобілем р/н А02781АК/ НОМЕР_1 було переміщено запасні частини до автомобілів в асортиментів загальною вагою 5 488 кг, загальною вартістю 12 904,80 доларів США.
12.02.2024 на підставі попередньої митної декларації від 08.02.2024 №UA110000/2024/903536, CMR від 18.01.2024, рахунку- фактури від 18.01.2024 №2 ОСОБА_2 подав до митного поста «Слобожанський» Дніпровської митниці електронну митну декларацію типу ІМ 40 ДЕ, зареєстровану за №24UA110130002940U0, у якій заявив: «запасні частини до автомобілів в асортиментів», всього (14 товарів) загальною вагою 5 488 кг, загальною вартістю 485 522,45 грн.
Як вбачається з матеріалів справи та не спростовано представником митного органу, відомості про товари заявлені ОСОБА_2 у відповідності до наявних в нього товаросупровідних документів.
У період з 12.02.2024 по 14.02.2024 посадовими особами Дніпровської митниці у присутності ОСОБА_3 (за дорученням) було проведено повний митний огляд, за результатами якого встановлено, що у вантажному відсіку зазначеного автомобіля окрім задекларованого товару, знаходяться також інші товари, а саме: - замок багажника 450 шт; -заспокоювач ланцюга - 3420 шт; - втулки реактивних тяг - 960 шт; - ремкомплект карбюратора - 450 шт; - кришка паливного бака - 810 шт; - склопідіймач - 1600 шт; - ручки дверні внутрішні пластикові - 4600 шт; - ручки дверні внутрішні металеві - 900 шт.
Докази, які б беззаперечно вказували на те, що вищезазначені дії ОСОБА_2 щодо митного декларування були спрямовані саме на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю шляхом умисного подання ним органу доходів і зборів як підстави для переміщення товарів документів, що містять неправдиві відомості, або на те, що останній не виконав будь-які свої обов`язки у межах процедури митного оформлення та/або він безумовно міг та повинен був передбачати, що дійсний вміст вантажу не збігається з товаросупровідними документами, у справі відсутні. 
З огляду на викладене суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність в діях ОСОБА_2 ознак суб`єктивної сторони адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 472 МК України.
Отже, постанова судді суду першої інстанції є законною та такою, що винесена відповідно до вимог МК України і КУпАП, а підстави для її скасування з мотивів, наведених в апеляційній скарзі, відсутні.
Апеляійний суд дійшов висновку, що апеляційні доводи стосуються переоцінки обставин, які були правильно оцінені судом першої інстанції, та зводяться до власного тлумачення апелянтом закону про адміністративну відповідальність. Будь - яких додаткових доказів вини ОСОБА_2 у вчиненні інкримінованого адміністративного правопорушення апелянтом не надано.
Апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції належним чином були досліджені докази, що містяться у матеріалах справи про адміністративне правопорушення, надана належна правова оцінка, з якою погоджується і суд апеляційної інстанції.
Будь - яких істотних та переконливих доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції, викладені в оскаржуваній постанові, та могли б бути підставою для її скасування або зміни, скаржником не наведено та під час апеляційного розгляду не встановлено. 
Керуючись ст. 527-530 МК України, ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника Дніпровської митниці –залишити без задоволення.
       Постанову Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 26 вересня 2024 року у справі про адміністративне правопорушення щодо  ОСОБА_2  за порушення митних правил, передбачене ст. 472 Митного кодексу України, – залишити без змін.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського 
апеляційного суду                          А.А. Мазниця