ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2024 року 
м. Київ
справа № 160/8432/20
адміністративне провадження № К/990/10057/24 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Єресько Л.О.,
суддів: Соколова В.М.,  Загороднюка А.Г., 
розглянув у порядку письмового провадження без виклику учасників у касаційній інстанції справу № 160/8432/20
за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області про скасування наказів, поновлення на роботі
за касаційною скаргою  ОСОБА_1 
на ухвалу Третього апеляційного адміністративного суду від 15 лютого 2024 року, ухвалену колегією суддів у складі головуючого судді Лукманової О.М., суддів Божко Л.А., Дурасової Ю.В.,
УСТАНОВИВ:
Історія справи
1. У липні 2020 року ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області (далі- відповідач, ГУ НП в Дніпропетровській області), в якому просив:
1.1. визнати протиправним та скасувати наказ відповідача від 26.04.2018 № 1976 в частині накладення дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції на начальника 6-го міжрайонного відділу управління протидії наркозлочинності ГУ НП в Дніпропетровській області ОСОБА_1 ;
1.2. визнати протиправним та скасувати наказ відповідача «По особовому складу» від 07.05.2017 № 124о/с в частині звільнення капітана поліції ОСОБА_1 , начальника 6-го міжрайонного відділу управління протидії наркозлочинності ГУ НП в Дніпропетровській області;
1.3. поновити на посаді начальника 6-го міжрайонного відділу управління протидії наркозлочинності ГУ НП в Дніпропетровській області ОСОБА_1 ;
1.4. стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу з 29.03.2018 по день поновлення на службі.
2. На обґрунтування позовних вимог позивач вказував на протиправність оскаржуваних наказів, оскільки у відповідача були відсутні фактичні дані для застосування дисциплінарного стягнення до позивача, а також відповідачем порушено порядок проведення службового розслідування.
3. Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29.10.2020 позовну заяву задоволено частково:
3.1. визнано протиправним та скасовано наказ ГУ НП в Дніпропетровській від 26.04.2018 № 1976 в частині накладення дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції на начальника 6-го міжрайонного відділу управління протидії наркозлочинності ГУ НП в Дніпропетровській області ОСОБА_1 ;
3.2. визнано протиправним та скасовано наказ ГУ НП в Дніпропетровській області «По особовому складу» від 07.05.2017 № 124 о/с в частині звільнення капітана поліції ОСОБА_1 начальника 6-го міжрайонного відділу управління протидії наркозлочинності ГУ НП в Дніпропетровській області;
3.3. поновлено на посаді начальника 6-го міжрайонного відділу управління протидії наркозлочинності ГУ НП в Дніпропетровській області ОСОБА_1 ;
3.4. стягнуто з ГУ НП в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу з 06.07.2020 по 29.10.2020 у сумі 22 381, 30 грн. Допущено негайне виконання рішення суду в частині поновлення на посаді; 
3.5. у задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
4. Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 22.06.2023 апеляційну скаргу ГУ НП в Дніпропетровській області задоволено, рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29.10.2020 в адміністративній справі №160/8432/20 скасовано, прийнято нове судове рішення про відмову у задоволенні позову.
5. Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 12.10.2023 у справі № 160/8432/20 касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 22.06.2023 скасовано, справу № 160/8432/20 направлено на новий судовий розгляд до суду апеляційної інстанції.
5.1. Направляючи справу на новий судовий розгляд Верховний Суд виходив з того, що суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що підставою для застосування до позивача дисциплінарного стягнення стало вчинення ним дій, які підривають довіру та авторитет органів влади і їх працівників в очах громадськості та є несумісними із подальшим проходженням служби в органах поліції. Водночас, погодившись і висновками службового розслідування про порушення позивачем службової дисципліни, суд апеляційної інстанції не встановив чи містить висновок службового розслідування обґрунтовані відомості щодо наявності причинного зв`язку між неправомірними діяннями позивача та наслідками, зокрема, чи наявний в діях позивача склад дисциплінарного проступку, його наслідки (їх тяжкість), що настали у зв`язку з цим; вимоги законодавства або посадові обов`язки, які були порушено позивачем, наявність вини позивача та ступень її тяжкості, обставини, що пом`якшують чи обтяжують ступінь відповідальності.
Короткий зміст рішення суду, яке переглядається
6. Під час нового розгляду після повернення справи із Верховного Суду ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 15.02.2024 клопотання представника ГУ НП в Дніпропетровській області про зупинення провадження у справі задоволено, зупинено провадження у адміністративній справі № 160/8432/20 за позовом ОСОБА_1 до ГУ НП в Дніпропетровській області про скасування наказів та поновлення на посаді до набрання законної сили судовим рішенням у кримінальному провадженні № 42017040010000319, відкритого 10.10.2017 (провадження №1-кп/185/51/24).
6.1. Зупиняючи провадження № 160/8432/20 до набрання законної сили судовим рішенням у кримінальному провадженні № 42017040010000319 суд апеляційної інстанції виходив з того, що 10.10.2017 військовою прокуратурою Дніпропетровського гарнізону Південного регіону України було відкрито кримінальне провадження, відомості про яке внесено до ЄРДР за № 42017040010000319, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених частиною першою статті 255, частинами першою та другою статті 307, частиною четвертою статті 28, частиною другою статті 342, статтею 348, частиною першою статті 263, частинами першою та другою статті 369 КК України, в межах якого 28.03.2018 ОСОБА_1 затримано в порядку статті 208 КПК України за підозрою у вчиненні злочинів, передбачених частиною першою статті 255, частинами першою та другою статті 369 КК України та 29.03.2018 повідомлено про підозру. Згідно з довідкою про звільнення серії ДНП№08322 ОСОБА_1 перебував в установі Державної кримінально-виконавчої служби з 28.03.2018 по 06.07.2020 та звільнений на підставі внесеної застави.
6.2. З висновку службового розслідування, призначеного наказом ГУ НП в Дніпропетровській області від 30.03.2018 № 1514 за фактом затримання 28.03.2018 посадовими особами військової прокуратури Дніпропетровського гарнізону Південного регіону України у рамках кримінального провадження №42017040010000319, відкритого 10.10.2017 за частиною першою статті 255, частинами першою та другою статті 369 КК України, начальника 6-го міжрайонного відділу управління протидії наркозлочинності ГУ НП в Дніпропетровській області капітана поліції ОСОБА_1 , слідує, що порушення службової дисципліни останнього у недотриманні принципів діяльності поліцейського та вчиненні ним дій не сумісних з вимогами, що пред`являються до професійно-етичних якостей поліцейських, обґрунтовано діями, пов`язаними із вказаним кримінальним провадженням та оголошенням поліцейському в межах цього кримінального провадження повідомлення про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 255, частинами першою та другою статті 369 КК України.
6.3. На виконання ухвали суду апеляційної інстанції, Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області 15.12.2023 надав інформацію про те, що на розгляді суду перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_2 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною першою статті 255, частиною четвертою статті 28, частиною третьою статті 307, частиною четвертою статті 311, частиною третьою статті 311, частиною четвертою статті 309, частиною третьою статті 357, частиною четвертою статті 358, частиною першою статті 263 КК України, ОСОБА_1 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною першою статті 255, частиною четвертою статті 28, частиною третьою статті 307, частинами другою та третьою статті 311, частиною четвертою статті 369 КК України, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частини першої статті 255, частиною четвертою статті 28, частиною третьою статті 307, частиною другою статті 311, частиною третьою статті 311 КК України. Вказане кримінальне провадження призначено до судового розгляду на 20.12.2023.
6.4. Тож ураховуючи, що висновок службового розслідування та встановлені ним порушення службової дисципліни ОСОБА_1 , пов`язані з кримінальним провадженням № 42017040010000319, то, за висновком суду цієї інстанції, причинний зв`язок між неправомірними діями ОСОБА_1 та наслідками (їх тяжкість) можливо встановити тільки за вироком суд, оскільки, в рамках адміністративної справи неможливо досліджувати причинний зв`язок між неправомірними діями ОСОБА_1 , яким дає оцінку суд в кримінальному провадженні, та наслідками (їх тяжкість) для встановлення наявності/відсутності дисциплінарного проступку, який виразився у недотриманні принципів діяльності поліцейського вчиненні дій не сумісних з вимогами, що пред`являються до професійно-етичних якостей поліцейського, однак, тісно пов`язаний з його діями, яким дається оцінка в кримінальному провадженні. Тож в даному випадку, на переконання апеляційного суду, встановлення вини ОСОБА_1 , а, також, обставин, що пом`якшують чи обтяжують вину є повноваженням суду в рамках кримінального провадження.
6.5. На підставі наведеного суд апеляційної інстанції дійшов висновку про наявність об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до розгляду кримінального провадження № 42017040010000319, позаяк Верховний Суд, скасовуючи постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 22.06.2023 у даній справі, якою було відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , у своїй постанові від 12.10.2023 зазначив, що суд апеляційної інстанції не встановив чи містить висновок службового розслідування обґрунтовані відомості щодо наявності причинного зв`язку між неправомірними діяннями позивача та наслідками, зокрема, чи наявний в діях позивача склад дисциплінарного проступку, його наслідки (їх тяжкість), що настали у зв`язку з цим; вимоги законодавства або посадові обов`язки, які були порушені позивачем, наявність вини позивача та ступінь її тяжкості, обставини, що пом`якшують чи обтяжують ступінь відповідальності.
6.6. У цьому зв`язку суд апеляційний суд дійшов висновку про наявність підстав для зупинення провадження у цій справі на підставі пункту 3 частини першої статті 236 КАС України. 
Короткий зміст та обґрунтування вимог касаційної скарги
7. Не погодившись із ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 15.02.2024, ОСОБА_1 звернувся із касаційною скаргою до Верховного Суду (далі - Суд), у якій просить скасувати ухвалу суду апеляційної інстанції, справу №160/8432/20 направити до апеляційного суду для продовження розгляду.
7.1. На обґрунтування доводів касаційної скарги ОСОБА_1 наполягає на неправильності застосування судом апеляційної інстанції пункту 3 частини першої статті 236 КАС України в частині зупинення провадження у справі з підстав неможливості розгляду справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку кримінального провадження, оскільки суд апеляційної інстанції, вирішуючи питання про зупинення провадження у справі № 160/8432/20, жодним чином не обґрунтував наявності зв`язку між очікуваним розглядом кримінального провадження № 42017040010000319 від 10.10.2017 (справа № 202/7100/18, провадження № 1-кп/185/51/24) і предметом цього спору. 
7.2. У цьому зв`язку скаржник наголошує, що підставою його звільнення за оскаржуваним у цій справі висновком відповідача є порушення ним Дисциплінарного статуту та скоєння дисциплінарного проступку, а не наявність кримінального провадження, чи доведення його вини у вчиненні злочину. Тож вирішення питання про правомірність притягнення працівника правоохоронних органів поліції до дисциплінарної відповідальності, передбачає необхідність з`ясувати склад дисциплінарного проступку в його діях, незалежно від того, яку кримінально-правову кваліфікацію ці ж самі дії особи отримали в рамках кримінального провадження та які наслідки, у підсумку, настали для такої особи. Таким чином, на переконання скаржника, в рамках розгляду цієї справи суд апеляційної інстанції повинен був дослідити та надати оцінку висновку саме службового розслідування та зібраним в ході цього службового розслідування доказам і оцінити доведеність матеріалами службового розслідування наявність складу дисциплінарного проступку у діях скаржника. 
7.3. Підсумовуючи наведене, скаржник резюмує, що невиправдане зупинення провадження у справі щодо проходження публічної служби покладає на обох сторін надмірний тягар правової невизначеності, є неприпустимим та не відповідає завданням адміністративного судочинства, отже, суд апеляційної інстанції, на його думку, допустив порушення норм процесуального права, що призвело до постановлення незаконної ухвали, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі. 
8. Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 02.04.2024 відкрито касаційне провадження № К/990/9588/24 за цією касаційною скаргою.
9. Ухвалою Верховного Суду у складі судді Касаційного адміністративного суду Єресько Л.О. від 16.10.2024 закінчено підготовчі дії у справі та призначено її до розгляду в порядку письмового провадження у відповідності до вимог статей 340 та 345 КАС України.
Позиція інших учасників
10. У письмовому відзиві на касаційну скаргу ГУНП в Дніпропетровській області просило касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу суду апеляційної інстанції без змін.
10.1. Цей учасник наполягає на правильності висновків суду апеляційної інстанції щодо існування об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до розгляду кримінального провадження №42017040010000319, відкритого 10.10.2017 року (провадження №1-кп/185/51/24), виходячи з того, що висновок службового розслідування та порушення службової дисципліни ОСОБА_1 , обґрунтовані його діями, пов`язаними з цим кримінальним провадженням, а тому причинний зв`язок між неправомірними діями позивача у цій справі та наслідками (їх тяжкість) можливо встановити тільки за вироком суду, позаяк в рамках адміністративної справи неможливо досліджувати причинний зв`язок між неправомірними діями ОСОБА_6 , яким надає оцінку суд в кримінальному провадженні, та наслідками (їх тяжкістю) для встановлення наявності/відсутності дисциплінарного проступку, який виразився у недотриманні принципів діяльності поліцейського та вчинення дій несумісних з вимогами, що пред`являються до професійно-етичних якостей поліцейського, однак тісно пов`язані з його діями, яким надається оцінка в кримінальному провадженні (в даному випадку встановлення вини ОСОБА_1 , а також обставин, що пом`якшують чи обтяжують вину є повноваженням суду в рамках кримінального провадження). 
10.2. ГУНП в Дніпропетровській області наголошує, що саме на це вказав Верховний Суд у постанові від 12.10.2023, скасовуючи постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 22.06.2023 у даній справі, якою було відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , та направляючи справу на новий розгляд, заначивши, що суд апеляційної інстанції не встановив чи містить висновок службового розслідування обґрунтовані відомості щодо наявності причинного зв`язку між неправомірними діяннями позивача та наслідками, зокрема, чи наявний в діях позивача склад дисциплінарного проступку, його наслідки (їх тяжкість), що настали у зв`язку з цим; вимоги законодавства або посадові обов`язки, які були порушено позивачем, наявність вини позивача та ступень її тяжкості, обставини, що пом`якшують чи обтяжують ступінь відповідальності.
Висновки Верховного Суду, оцінка висновків суду апеляційної інстанції та аргументів учасників справи
11. Перевіривши доводи касаційної скарги, виходячи з меж касаційного перегляду, визначених статті 341 КАС України, а також надаючи оцінку правильності застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів виходить із такого.
12. За правилом пункту 3 частини першої статті 236 КАС України суд зупиняє провадження у справі у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.
13. У постанові від 12.12.2019 у справі № 826/25204/15 Верховний Суд у складі об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду узагальнив основні підходи, які мають застосовуватися судами при вирішенні питання про зупинення провадження в адміністративній справі на підставі пункту 3 частини першої статті 236 КАС України у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства.
14. У цій постанові об`єднана палата наголосила, що, вирішуючи питання щодо зупинення провадження в адміністративній справі з підстав визначених пунктом 3 частини першої статті 236 КАС України, суд з метою дотримання критеріїв законності та обґрунтованості судового рішення в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства повинен належним чином проаналізувати ймовірні наслідки ухвалення судом рішення за результатом розгляду справи, їхній взаємозв`язок із спірними правовідносинами, що є предметом розгляду в адміністративній справі, підставами позову, і відобразити відповідні висновки у своїй ухвалі щодо: а) неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи; б) наявності зв`язку між очікуваним рішенням суду, ухваленим в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства та обставинами конкретної адміністративної справи.
15. Об`єднана палата указала, що під неможливістю розгляду справи до вирішення іншої справи слід розуміти те, що обставини, які розглядаються у такій іншій справі, не можуть бути встановлені адміністративним судом самостійно через обмеженість своєї юрисдикції щодо конкретної справи внаслідок непідвідомчості, обмеженості предметом позову, неможливості розгляду тотожної справи, певної черговості розгляду вимог тощо.
16. Тож для вирішення питання про зупинення провадження у справі з підстав, передбачених пунктом 3 частини першої статті 236 КАС України, адміністративний суд повинен у кожному конкретному випадку з`ясувати:
- чи існує вмотивований зв`язок між предметом судового розгляду у справі, яка розглядається адміністративним судом, з предметом доказування в конкретній іншій справі, що розглядається в порядку іншого провадження;
- чим обумовлюється об`єктивна неможливість розгляду цієї справи.
17. Не існує об`єктивної неможливості розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду (речення друге пункту 3 частини першої статті 236 КАС України).
18. Предметом розгляду цієї справи є наказ ГУ НП в Дніпропетровській області про накладення на поліцейського дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення.
19. Направляючи цю справу [160/8432/20] на новий судовий розгляд Верховний Суд у постанові від 12.10.2023 наголосив в аспекті спірних правовідносин, що вирішення питання про правомірність притягнення працівника органів поліції до дисциплінарної відповідальності передбачає необхідність з`ясовувати склад саме дисциплінарного проступку в його діях.
20. У зв`язку з цим Верховний Суд звернув увагу на свою практику у подібних правовідносинах (зокрема, постанову від 28.02.2020 у справі № 818/1274/17), де Суд, аналізуючи норми законодавства, які регулюють особливості проходження служби в поліції, неодноразово висновував, що однією з підстав для звільнення зі служби в поліції є реалізація дисциплінарного стягнення у виді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту.
21. Суд підкреслив, що іншою підставою звільнення є набрання законної сили рішенням суду щодо притягнення до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, або кримінального правопорушення. 
22. Частиною першою статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» передбачено, що поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється, серед іншого:
6) у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України;
10) у разі набрання законної сили рішенням суду щодо притягнення до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, або кримінального правопорушення, а також рішенням суду про визнання його активів або активів, набутих за його дорученням іншими особами або в інших передбачених статтею 290 Цивільного процесуального кодексу України випадках, необґрунтованими та їх стягнення в дохід держави.
23. Отже притягнення особи до кримінальної відповідальності або до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, на підставі судового рішення, що набрало законної сили, є окремою та самостійною підставою для звільнення поліцейського зі служби в поліції.
24. Верховний Суд у постанові від 12.10.2023 підкреслив, що ці підстави не слід ототожнювати із підставами для притягнення особи до дисциплінарної відповідальності за наслідками службового розслідування, яким встановлено склад дисциплінарного проступку у виді порушення службової дисципліни та порушення Присяги поліцейського. 
25. Суд, вторуючи свої підходи, застосовані при вирішенні інших подібних справ, зауважив, що вчинення працівником поліції діяння, за яке передбачено одночасно різні види юридичної відповідальності, зокрема дисциплінарну, кримінальну та/або адміністративну, не у всіх випадках ставить їх у залежність одне від одного. Притягнення до різних видів юридичної відповідальності передбачає виконання/дотримання відмінних і самостійних (окремих) процедур, які передують ухваленню рішення про накладення певного виду стягнення.
26. Позиція Верховного Суду із цього питання є усталеною та її суть з різних боків розкрито у постановах: від 06.03.2019 в справі № 816/1534/16, від 17.07.2019 в справі № 806/2555/17, від 22.10.2019 в справі № 480/3950/18, від 23.10.2019 у справі № 804/4480/17, від 29.11.2019 в справі № 824/832/18-а, від 13.02.2020 в справі №1.380.2019.000121, від 05.03.2020 у справі № 815/4478/16, від 24.09.2020 в справі №420/602/19, від 19.05.2022 в справі № 480/4079/18, від 26.05.2022 в справі №420/3630/20, від 07.07.2022 у справі № 460/5545/20 та багатьох інших.
27. В основу мотивів цих судових рішень покладено висновки про те, що адміністративна, кримінальна та дисциплінарна відповідальність є різними, окремими і самостійними видами відповідальності поліцейського. Порядок і підстави притягнення поліцейського до конкретного виду юридичної відповідальності здійснюється за окремими процедурами, урегульованими різними нормативно-правовими актами. Притягнення чи не притягнення поліцейського до дисциплінарної відповідальності не може бути обумовлено наявністю чи відсутність складу іншого правопорушення чи фактом притягнення до іншого виду відповідальності. Відсутність факту притягнення поліцейського до адміністративної чи кримінальної відповідальності не виключає наявності в його діях дисциплінарного проступку, за який уповноважена особа у порядку Дисциплінарного статуту має право застосувати такий вид дисциплінарного стягнення як звільнення зі служби в поліції. Відповідно, у випадку закриття кримінального провадження або провадження у справі про адміністративне правопорушення, - це є свідченням відсутності складу кримінального чи адміністративного правопорушення, проте не дисциплінарного проступку.
28. Дисциплінарний орган, який, вирішуючи питання наявності або відсутності у діях особи ознак дисциплінарного проступку, керується виключно правилами та вимогами, встановленими для дисциплінарної процедури, однак не втручається у питання винуватості цієї особи у скоєнні кримінального чи адміністративного правопорушення. І навпаки, в межах розгляду кримінального провадження суд не досліджує питань наявності в її діях ознак дисциплінарного проступку, адже, як зазначалося, дисциплінарне провадження має іншу мету, процедуру та правила оцінки дій і матеріалів.
29. За наведених обставин суд апеляційної інстанції дійшов необґрунтованих висновків про зупинення провадження у адміністративній справі № 160/8432/20 за позовом ОСОБА_1 до ГУ НП в Дніпропетровській області про скасування наказів та поновлення на посаді до набрання законної сили судовим рішенням у кримінальному провадженні № 42017040010000319, відкритого 10.10.2017 (провадження №1-кп/185/51/24).
30. За правилами статті 6 КАС України та статті 17 Закону України від 23.02.2006 №3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» норми Конвенції та практика Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) є джерелами права для судів України.
31. ЄСПЛ неодноразово у своїх рішеннях указував на необхідність дотримання судами держав-учасниць Конвенції принципу розгляду справи судами упродовж розумного строку.
32. Практика ЄСПЛ з цього питання є різноманітною й залежною від багатьох критеріїв, серед яких: складність справи, поведінка заявника, судових та інших державних органів, важливість предмета розгляду та ступінь ризику терміну розгляду для заявника тощо.
33. Не вдаючись до детального аналізу практики ЄСПЛ з питання, що розглядається, Верховний Суд ураховує висновки цього суду про те, що трудові спори за своєю природою вимагають оперативного вирішення, ураховуючи значимість цього питання для зацікавленої особи, яка через звільнення втрачає засоби для існування.
34. Отже, тривале зволікання судами з розглядом трудових спорів, різновидом яких є спори щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби, ставить під загрозу дотримання з боку України пункту 1 статті 6 Конвенції.
35. Аналогічний висновок викладено у постановах об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду в складі Верховного Суду від 12.12.2019 у справі № 826/25204/15 та постанові Верховного Суду від 07.04.2021 у справі № 200/5251/20-а.
36. Отже, суд апеляційної інстанції допустив порушення норм процесуального права, що призвело до постановлення незаконної ухвали, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі.
37. Відповідно до частин першої та четвертої статті 353 КАС України підставою для скасування ухвали судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі.
38. Справа направляється до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду або на новий розгляд, якщо порушення допущені тільки цим судом.
39. За вказаних обставин, Верховний Суд дійшов висновку про наявність підстав для скасування оскаржуваної ухвали апеляційного суду та направлення справи для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.
40. З огляду на результат касаційного розгляду справи у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції, судові витрати розподілу не підлягають.
Керуючись статтями 341, 345, 349, 353, 355, 359 КАС України, Верховний Суд
ПОСТАНОВИВ:
1. Касаційну скаргу  ОСОБА_1 задовольнити.
2. Ухвалу Третього апеляційного адміністративного суду від 15 лютого 2024 року скасувати, справу № 160/8432/20 направити до Третього апеляційного адміністративного суду для продовження розгляду.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та не може бути оскаржена.

Судді	Л.О. Єресько В.М. Соколов   А.Г. Загороднюк