Ухвала
 
10 грудня 2024 року
м. Київ 
 
справа № 757/7879/24-ц
провадження № 61-16378ск24
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Крата В. І. (суддя-доповідач), Дундар І. О., Краснощокова Є. В., розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , яка підписана адвокатом Савенком В`ячеславом Григоровичем, на рішення Печерського районного суду м. Києва від 27 травня 2024 року та постанову Київського апеляційного суду від 06 листопада 2024 року в справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок незаконного звільнення працівника,
 
ВСТАНОВИВ:
 
У лютому 2024 року ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» звернулося з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок незаконного звільнення працівника, у розмірі 203 304,48 грн.
 
Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 27 травня 2024 року позов ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» матеріальну шкоду в порядку регресу в сумі 203 304, 48 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат.
 
Постановою Київського апеляційного суду від 06 листопада 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а рішення Печерського районного суду м. Києва від 27 травня 2024 року залишено без змін.
 
06 грудня 2024 року  ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку подала касаційну скаргу, яка підписана адвокатом Савенком В. Г., на рішення Печерського районного суду м. Києва від 27 травня 2024 року та постанову Київського апеляційного суду від 06 листопада 2024 року.
 
У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких мотивів.
 
Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України).
 
Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду, як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).
 
Рішенням Конституційного Суду України від 22 листопада 2023 року № 10-р(II)/2023, зокрема, визнано таким, що відповідає Конституції України (є конституційним), пункт 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.
 
У касаційному порядку може бути здійснений перегляд судових рішень, ухвалених судами першої та апеляційної інстанцій, проте лише у випадках, визначених Кодексом (абзац четвертий пункту 7.5. мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 22 листопада 2023 року № 10-р(II)/2023).
 
Верховний Суд як суд касаційної інстанції у цивільних справах із перегляду в касаційному порядку судових рішень, ухвалених судами першої та апеляційної інстанцій, має виконувати повноваження щодо усунення порушень норм матеріального та/або процесуального права, виправлення судових помилок і недоліків, а не нового розгляду справи та нівелювання ролі судів першої та апеляційної інстанцій у чиненні правосуддя та розв`язанні цивільних спорів (абзац п`ятий пункту 7.7. мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 22 листопада 2023 року № 10-р(II)/2023).
 
Внормування процесуальних відносин у спосіб визначення в Кодексі підстав для касаційного перегляду судових рішень, ухвалених судами першої та апеляційної інстанцій, можливе як виняток і лише у разі, коли це обумовлено потребами, що є значущими для дієвості та ефективності правосуддя, зокрема потребою розв`язання Верховним Судом як найвищим судом у системі судоустрою України складного юридичного питання, яке має фундаментальне значення для формування судами єдиної правозастосовної практики (абзац другий пункту 7.8. мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 22 листопада 2023 року № 10-р(II)/2023).
 
Припис пункту 2 частини третьої статті 389 Кодексу, що встановлює один із «фільтрів» для касаційного перегляду судових рішень, ухвалених судами першої та апеляційної інстанцій, - визнання справи малозначною - є зрозумілим за змістом та передбачним за наслідками застосування. Зазначений припис Кодексу також має правомірну мету - додержання принципу остаточності судового рішення (res judicata) як одного з аспектів вимоги юридичної визначеності (пункт 7.9. мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 22 листопада 2023 року № 10-р(II)/2023).
 
Не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково (пункт 2 частини третьої статті 389 ЦПК України).
 
Таким чином, ціна позову у цій справі становить 203 304, 48 грн і не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. 
 
В касаційній скарзі вказується, що питання, що піднімаються в справі є малодослідженими в судовій практиці, але досить актуальними та такими, що становлять значний суспільний інтерес та мають виняткове значення для відповідача. Оскільки єдиної правозахисної позиції щодо порушених касаційною скаргою питань підтверджується відсутністю законодавчих норм та роз`яснень питання перебігу позовної давності щодо обставин, які виникли в період дії на території України карантину встановленого Кабінетом Міністрів України, з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (СОУШ-19) у тих випадках, коли позивач звертається до суду не в період дії, а після припинення дії зазначеного карантину, при цьому саме в контексті строків визначених статті 233 КЗпП. окрім наявного спору між Скаржником та Позивачем, існує ще три судових спори (за подібними обставинами, зокрема в частині строків). Дана тенденція щодо трактування строків, а саме їх продовження, суперечить духу Закону (який передбачає, як зазначено скорочені строки), а суми матеріальних компенсацій по справам, які вже вимагає стягнути Позивач з Скаржника (справи №757/7879/24-ц, № 757/7860/24-ц, № 757/7859/24-ц ) разом сягають близько 10 мільйонів гривень, Це безумовно свідчить про важливість і винятковість розгляду справи для ОСОБА_1 . Враховуючи також той факт, що рішення про звільнення працівника приймається директором товариства не самостійно, воно ґрунтується на правових висновках. Дана касаційна скарга стосується правових обставин, які чітко не врегульовані чинним законодавством (особливості перебігу спеціальних/скорочених строків позовної давності після завершення дії карантину встановленого Кабінетом Міністрів України, з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (СОУГО-19)), а також щодо них відсутні висновки Верховного Суду, що склали б чітку правову позицію, оскільки виключно правильне, уніфіковане застосування закону є передумовою для рівності перед законом, яка є невід`ємною частиною верховенства права. Проте особа, яка подала касаційну скаргу, не обґрунтовує, чому саме справа має виняткове значення для відповідача та становить значний суспільний інтерес. Посилання у касаційній скарзі на порушення норм матеріального та процесуального права фактично підтверджує незгоду особи, яка подала касаційну скаргу, з оскарженим судовим рішенням. І, відповідно, не свідчить, що чому саме справа має виняткове значення для відповідача та становить значний суспільний інтерес.
 
Посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України за наявності яких судове рішення у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб підлягає касаційному оскарженню, касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять.
 
Вказівка в резолютивній частині постанови Київського апеляційного суду від 06 листопада 2024 року про можливість її оскарження до Верховного Суду не є підставою для відкриття касаційного провадження судом касаційної інстанції, оскільки оскаржені рішення ухвалено у справі з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. 
 
Європейський суд з прав людини вказує, що було б важко погодитись з тим, що Верховний Суд у ситуації, коли відповідне національне законодавство дозволило йому відфільтрувати справи, що надходять до нього, має бути пов`язаним з помилками нижчих судів при визначенні питання щодо надання комусь доступу до нього. В іншому випадку це може серйозно заважати роботі Верховного Суду і зробить неможливим виконання Верховною Судом своєї специфічної ролі. У прецедентній практиці Суду вже було підтверджено, що повноваження вищого суду щодо визначення своєї юрисдикції не можуть бути обмежені таким чином (ZUBAC v. CROATIA, № 40160/12, § 122, ЄСПЛ, від 05 квітня 2018 року).
 
Суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню (пункт 1 частини другої статті 394 ЦПК України). 
 
Таким чином, оскаржені судові рішення ухвалені у справі з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Тому у відкритті касаційного провадження слід відмовити, оскільки касаційна скарга подана на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню.
 
Керуючись статтями 260, 389, 394 ЦПК України Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
 
УХВАЛИВ:
 
Відмовити ОСОБА_1 у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою, яка підписана адвокатом Савенком В`ячеславом Григоровичем, на рішення Печерського районного суду м. Києва від 27 травня 2024 року та постанову Київського апеляційного суду від 06 листопада 2024 року в справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок незаконного звільнення працівника.
 
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                    В. І. Крат
 
                                                                                              І. О. Дундар 
 
                                                                                              Є. В. Краснощоков