П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №  240/28477/23 
Головуючий суддя 1-ої інстанції -  Шуляк Любов Анатоліївна  
Суддя-доповідач -  Капустинський М.М.   
12 грудня 2024 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Капустинського М.М. 
суддів:  Сапальової Т.В.  Ватаманюка Р.В. ,
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 28 березня 2024 року у справі за адміністративним позовом Житомирського військового інституту ім.С.П.Корольова Міністерства Оборони України до ОСОБА_1 про стягнення коштів, 
В С Т А Н О В И В :
у жовтні 2023 року Житомирський військовий інститут ім. С.П.Корольова звернувся до Житомирського окружного адміністративного суду із позовом, в якому просив стягнути з ОСОБА_1 на користь Житомирського військового інституту ім. С.П.Корольова грошові кошти за витрати пов`язані з його навчанням та утриманням у вищому військовому навчальному закладі в розмірі 401 210 грн 29 коп.
В обґрунтування позовних вимог зазначмв, що відповідачем після дострокового розірвання контракту про проходження навчання, не було відшкодовано витрати, пов`язані з його утриманням у вищому навчальному закладі, у загальному розмірі 401 210 грн. 29 коп., а тому вказані кошти підлягають примусовому стягненню у судовому порядку
Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 28 березня 2024 року позов задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Житомирського військового інституту ім. С.П. Корольова кошти в розмірі 401 210 (чотириста одну тисячу двісті десять) гривень 29 коп. пов`язаних з навчанням та утриманням у вищому військовому навчальному закладі.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким в задоволені позовних вимог відмовити в повному обсязі.
Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги апелянт посилається на порушення судом першої інстанції, при прийнятті рішення, норм матеріального та процесуального права, також неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, з обставин і обґрунтувань, викладених в апеляційній скарзі.
Вказує, що грошове забезпечення за час навчання було виплачено за відсутності недобросовісного з боку позивача або рахункової помилки з боку відповідача, та фактично було єдиним засобом існування позивача.
Також зазначає, що з 12 жовтня 2023 року по даний час постійно перебуває у зоні проведення бойових дій та приймає участь у заходах по забезпеченню оборони країни. 
Враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), суд апеляційної інстанції в порядку п.3 ч.1 ст.311 КАС України розглядає справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.
Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 16.06.2022 ОСОБА_1 , будучи військовослужбовцем за контрактом військової частини НОМЕР_1 подав рапорт по команді командиру частини про бажання вступити на навчання до Житомирського військового інституту імені С.П. Корольова, на що йому був наданий дозвіл.
В подальшому, 26.08.2022 на підставі наказу начальника ЖВІ №17-К (про особовому складу), правил прийому до ЖВІ та рішення приймальної комісії, враховуючи успішно здані іспити, прийнято рішення укласти контракт про проходження військової служби (навчання) з дати зарахування в списки особового складу військового інституту та призначити відповідача курсантом штатним І курсу ЖВІ.
У зв`язку з вказаним, 15.09.2022 на підставі наказу начальника ЖВІ №335 (про стройовій частині) ОСОБА_1 зараховано до списків особового складу військового інституту та на всі види забезпечення та 15.09.2022 між Міністерством оборони України в особі начальника ЖВІ та відповідачем укладено контракт "Про проходження військової служби (навчання) у Збройних Силах Украйни курсантами вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу закладу вищої освіти" по одному екземпляру для кожної сторони.
Також, 08.08.2023 з відповідачем проведено особисту бесіду ТВО начальника факультету технічних видів розвідки, на якій йому доведено, що у разі дострокового розірвання контракту про проходження навчання та відрахування з числа курсантів через небажання продовження навчання, він буде продовжувати проходити військову службу, а також буде змушений відшкодувати кошти за утримання у ВВН3.
В подальшому, 10.08.2023 відповідачем на ім`я начальника військового інституту подано рапорт з клопотанням про дострокове розірвання контракту про проходження навчання та відрахування з числа курсантів через небажання продовження навчання, за розглядом якого начальником прийнято рішення розглянути дане питання на вченій раді.
Як наслідок, 10.08.2023 складено протокол №11 за результатами засідання вченої ради факультету технічних видів розвідки ЖВІ прийнято рішення про винесення на розгляд вченої ради інституту питання на предмет відрахування відповідача за власним бажанням та 14.08.2023 складено протокол №13 за результатами засідання вченої ради ЖВІ прийнято рішення про рекомендацію відрахування з відповідача через його небажання продовжувати навчання.
26.08.2023 з відповідачем проведено особисту бесіду начальником ЖВІ, на якій йому доведено, що у разі дострокового розірвання контракту про проходження навчання та відрахування з числа курсантів через небажання продовження навчання він буде продовжувати проходити військову службу, а також буде змушений відшкодувати кошти за утримання у ВВН3.
Також, 26.08.2023 перед відрахуванням ОСОБА_1 працівниками фінансово-економічної служби ЖВІ, вручений розрахунок витрат пов`язаних з його утриманням у ВВН3, який складає:
- грошове забезпечення 376 901 грн. 20 коп.;
- речове забезпечення 0 грн. 0 коп.;
- продовольче забезпечення 0 грн. 0 коп.;
- медичне забезпечення 0 грн. 0 коп.;
- забезпечення ВПД на час канікулярної відпустки 0 грн. 0 коп.;
- забезпечення комунальними послугами та енергоносіями 24 309 грн. 09 коп., а всього на загальну суму 401 210 грн. 29 коп.
В той же день, відповідачем подано рапорт про те, що йому доведено розрахунок ФЕС ЖВІ та порядок його добровільного відшкодування, а у разі невиконання взятих на себе зобов`язань ЖВІ має право на звернення до суду із позовом про примусове стягнення коштів та 26.08.2023 наказом начальника ЖВІ №274 (по стройовій частині) відповідача виключено зі списків особового складу військового інституту та знято зі всіх видів забезпечення, направлено у розпорядження командира військової частини НОМЕР_2 військової частини НОМЕР_3 АДРЕСА_1 , для подальшого проходження військової служби.
01.09.2023 на адресу командира військової частини НОМЕР_2 направлений запит, щодо звернення відповідача до ФЕС військової частини з приводу добровільного відшкодування витрат пов`язаних з утриманням відповідача у ВВНЗ, однак на момент подачі позову будь-яка оплата до ЖВІ не надійшла.
22.09.2023 начальником ФЕС ЖВІ надано довідку №519/1/237 про те, що у ЖВІ рахується заборгованість за відрахованим відповідачем в сумі 401 210 грн. 29 коп., що стало підставою звернення з вказаним позовом до суду.
Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог.
Переглядаючи правомірність прийнятого судом першої інстанції рішення колегія суддів зазначає таке.
Згідно з ч.2 ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Проходження громадянами України військової служби (навчання) у вищих військових навчальних закладах врегульовані правовими нормами Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 №2232-XII (далі - Закон №2232-XII).
За приписами ч.3 ст.25 Закону №2232-XII зарахування громадян України до вищих військових навчальних закладів та військових навчальних підрозділів вищих навчальних закладів проводиться на добровільних засадах відповідно до особистих заяв після успішного складення вступних іспитів та відповідних випробувань.
Згідно з ч.4 ст.25 Закону №2232-XII з громадянами України - курсантами вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу закладу вищої освіти укладається контракт про проходження військової служби (навчання) на строки, передбачені абзацом четвертим частини другої статті 23 цього Закону. Контракт про проходження військової служби на посадах осіб сержантського і старшинського або офіцерського складу після закінчення навчання укладається між громадянином та державою, від імені якої виступає уповноважений орган військового управління Збройних Сил України або іншого військового формування, для потреб якого він проходить підготовку, на строк, передбачений абзацами третім і шостим частини другої статті 23 цього Закону.
Відповідно до ч.10 ст.25 Закону №2232-XII, курсанти в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість та в разі відмови від подальшого проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу після закінчення вищого навчального закладу, а також особи офіцерського складу, які звільняються з військової служби протягом п`яти років після закінчення вищого військового навчального закладу або військового навчального підрозділу вищого навчального закладу відповідно до підпунктів "д", "е", "є", "з", "и" пункту 1 частини п`ятої статті 26 цього Закону, відшкодовують Міністерству оборони України та іншим центральним органам виконавчої влади, яким підпорядковані ці навчальні заклади, витрати, пов`язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, відповідно до порядку і умов, встановлених Кабінетом Міністрів України. У разі відмови від добровільного відшкодування витрат таке відшкодування здійснюється у судовому порядку.
Згідно з пунктом 1 Порядку про відшкодування курсантами та особами офіцерського складу витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.07.2006 №964 (далі - Порядок №964) визначено механізм відшкодування курсантами в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість та в разі відмови від подальшого проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу після закінчення вищого навчального закладу витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищому навчальному закладі.
Відповідно до положень п.3 Порядку №964 відшкодування здійснюється у розмірі фактичних витрат, пов`язаних з: грошовим, продовольчим, речовим, медичним забезпеченням; перевезенням до місця проведення щорічної основної та канікулярної відпустки та у зворотному напрямку; оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв.
Розрахунок фактичних витрат здійснюється вищим навчальним закладом згідно з нормами утримання курсантів та відповідно до Порядку розрахунку витрат, який установлюється Міноборони разом з Мінфіном, МВС, Адміністрацією Держприкордонслужби, Управлінням державної охорони, СБУ, Службою зовнішньої розвідки, Держспецтрансслужбою.
Відповідно до п.2.1 Порядку розрахунку витрат, пов`язаних з утриманням курсантів у вищих навчальних закладах, затвердженого наказом Міністерства оборони України, Міністерства фінансів України, Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства транспорту та зв`язку України, Адміністрації Державної прикордонної служби України, Управління державної охорони України, Служби безпеки України від 16.07.2007 №419/831/240/605/537/219/534 (далі - Порядок розрахунку витрат), відшкодування здійснюється в розмірі фактичних витрат, пов`язаних з утриманням курсантів у вищому навчальному закладі, а саме витрат, окрім іншого, на грошове забезпечення, продовольче забезпечення, медичне забезпечення та оплату комунальних послуг та спожитих енергоносіїв.
Згідно з п.2.1.1 Порядку розрахунку витрат, витратами на грошове забезпечення є отримане курсантом щомісячне грошове забезпечення за весь період навчання, яке визначається з посадового окладу та додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу та надбавки), передбачених чинним законодавством для цієї категорії військовослужбовців. Фактичні дані беруться з розрахункових відомостей та інших передбачених документів, що підтверджують виплату щомісячного грошового забезпечення курсанту.
Відповідно до п.2.1.2 Порядку розрахунку витрат, витратами на продовольче забезпечення є витрати, пов`язані із забезпеченням курсанта продовольством згідно з нормами харчування, які провадяться на підставі довідки-розрахунку, складеної начальником продовольчої служби.
Згідно з п.2.1.4. Порядку розрахунку витрат, витратами на медичне забезпечення є витрати, пов`язані з наданням медичної допомоги, у тому числі стоматологічної, безпосередньо у ВНЗ, та вартість лікування у військових госпіталях.
Відповідно до п.2.1.6. Порядку розрахунку витрат, до спожитих курсантом ВНЗ комунальних послуг та енергоносіїв належать тепло, гаряча та холодна вода, водовідведення та електроенергія.
За приписами п.7 Порядку №964, у разі відмови курсанта або особи офіцерського складу добровільно відшкодувати витрати стягнення їх сум здійснюється у судовому порядку.
Сума відшкодованих витрат зараховується до спеціального фонду державного бюджету і використовується відповідно до кошторису Міноборони, МВС, Адміністрації Держприкордонслужби, Управління державної охорони, СБУ та Служби зовнішньої розвідки (п.8 Порядку №964).
Так, з матеріалів справи встановлено, що за відповідачем рахується заборгованість з відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням у вищому військовому навчальному закладі, на загальну суму 401 210, 29 грн, що підтверджується розрахунком відшкодування витрат на утримання у вищому навчальному закладі від 26.08.2023.
Верховний Суд у постанові від 13.01.2023 у справі № 440/2692/20 дійшов висновку, що грошове забезпечення курсантів вищих навчальних закладів належить до категорії витрат на їх навчання і за наявності на те підстав підлягають компенсації. Окрім того, суд касаційної інстанції у наведеній справі дійшов висновків, що на спірні правовідносини не поширюється дія положень п.1 ч.1 ст.1215 Цивільного кодексу України.
В той же час, будучи обізнаним під час підписання контракту про необхідність відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням у навчальному закладі у разі дострокового розірвання контракту, відповідач станом на 22.09.2023 зазначену вище суму коштів не відшкодував, про що свідчить довідка ЖВІ від 22.09.2023 №519/237.
Доказів сплати ОСОБА_1 коштів у розмірі 401 210,29 грн. станом на час розгляду даної справи суду не надано також.
Надаючи оцінку доводам апеляційної скарги щодо того, що відповідач продовжує проходити військову службу, а тому відсутні підстави для стягнення з нього вказаних коштів, то колегія суддів зауважує, що положеннями ч.10 ст.25 Закону №2232-XII чітко визначено, що у разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання, кошти на утримання мають бути відшкодовані, про що відповідача було повідомлено як під час підписання контракту на навчання, так і під час проведення з ним співбесіди.
Факт небажання продовжувати навчання підтверджується матеріалами справи, зазначені докази позивачем не спростовано.
Таким чином, з огляду на те, що відповідачем не відшкодовано витрати, пов`язані з його утриманням під час навчання у вищому військовому навчальному закладі, то колегія суддів вважає законним обґрунтованим рішення суду першої інстанції про те, що такі витрати підлягають до стягнення в судовому порядку.
Колегія суддів, переглянувши рішення суду першої інстанції, дійшла висновку, що при прийнятті рішення, суд першої інстанції дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального права.
Наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, та не звільняють ОСОБА_1 від обов"язку повернення заявлених до відшкодування витрат.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.
Згідно із ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права. 

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 28 березня 2024 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України. 

          
Головуючий	 	 	Капустинський М.М.	
 	 	 	 	
Судді	 	    	Сапальова Т.В.    Ватаманюк Р.В.