ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
31 жовтня 2024 року
м. Київ
 
справа № 354/612/15-ц
провадження № 61-2119св24
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: головуючого - Крата В. І.,
суддів: Гудими Д. А., Дундар І. О., Краснощокова Є. В. (суддя-доповідач),Пархоменка П. І.,
 
учасники справи:
позивач - перший заступник прокурора Івано-Франківської області в інтересах держави в особі Державного агентства лісових ресурсів України,
відповідачі:Поляницька сільська рада, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , Товариство з обмеженою відповідальністю «Буковель», 
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - ДП «Ворохтянське лісове господарство», 
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - ОСОБА_3 ,
 
розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Буковель» на ухвалу Івано-Франківського апеляційного суду від 09 січня 2024 року у складі колегії суддів: Максюти І. О., Василишин Л. В., Фединяка В. Д.,
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог та рішення суду першої інстанції
Перший заступник прокурора Івано-Франківської області звернувся до суду в інтересах держави в особі Державного агенства лісових ресурсів України із позовною заявою до Поляницької сільської ради, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ТОВ «Буковель» про визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку, площею 0,2499 га з кадастровим номером 2611092001220020094, розташовану у с. Поляниця Івано-Франківської області та витребування вказаної земельної ділянки у власність держави. 
Рішенням Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 30 січня 2023 року суду у задоволення позовних вимог відмовлено.
Короткий зміст ухвали суду апеляційної інстанції
Ухвалою Івано-Франківського апеляційного суду від 09 січня 2024 року апеляційне провадження у справі за апеляційною скаргою заступника керівника Івано-Франківської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Державного агентства лісових ресурсів України та апеляційною скаргою ТОВ «Буковель» на рішення Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 30 січня 2023 року зупинено до закінчення перегляду в касаційному порядку Верховним Судом справи № 354/681/15-ц за позовом першого заступника прокурора Івано-Франківської області в інтересах держави в особі Державного агентства лісових ресурсів України до Поляницької сільської ради, ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - ДП «Ворохтянське лісове господарство», про визнання недійсним та скасування державного акту на право власності на земельну ділянку та витребування земельної ділянки із чужого незаконного володіння. 
Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що в судовому засіданні 09 січня 2024 року судом поставлено на обговорення питання щодо зупинення провадження у цій справі у зв`язку з тим, що ухвалою Верховного Суду від 07 листопада 2023 року відкрито касаційне провадження у справі № 354/681/15-ц, яка є подібною до справи № 354/603/15-ц, оскільки обидва позови обґрунтовані тим, що спірні земельні ділянки розташовані на території земель Поляницького лісництва Ворохтянського ДЛГ і відносяться до лісового фонду, а тому Поляницька сільська рада не мала права розпоряджатись спірними земельними ділянками. Отже, правовідносини у цій справі та у справі, яка перебуває в провадженні Верховного Суду, є подібними.
У судовому засіданні прокурор не заперечував проти зупинення апеляційного провадження.
Аргументи учасників справи
07 лютого 2024 року ТОВ «Буковель»звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою, у якій просить скасувати ухвалу апеляційного суду, справу повернути для продовження розгляду по суті до суду апеляційної інстанції.
Касаційна скарга мотивована тим, що тлумачення пункту 10 частини першої статті 252 ЦПК України свідчить про те, що суд може зупинити провадження у справі лише у випадку перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (у іншій справі) у касаційному порядку: а) палатою; б) об`єднаною палатою; в) Великою Палатою Верховного Суду та прийняття ними справи до свого провадження. При цьому, така підстава для зупинення провадження у справі застосовується у тому разі, коли на розгляді перебуває справа, за наслідками перегляду якої Верховний Суд може прийняти постанову, у якій міститься правовий висновок про те, як саме повинна застосовуватися норма права, із застосуванням якої не погодилася колегія суддів, палата, об`єднана палата, що передала справу на розгляд палати, об`єднаної палати, Великої Палати (частина друга статті 416 ЦПК України).?
Суд апеляційної інстанції не врахував, що справа № 354/681/15-ц на час винесення оскарженої ухвали перебуває на розгляді Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду, а не палати, об`єднаної палати чи Великої Палати Верховного Суду. За таких обставин підстави, передбачені пунктом 10 частини першої статті 252 ЦПК України, для зупинення провадження у цій справі до закінчення розгляду у касаційному порядку справи №354/681/15-ц, відсутні.
Рух справи
Ухвалою Верховного Суду від 23 лютого 2024 року відкрито касаційне провадження в цій справі.
В ухвалі зазначено, що наведені у касаційній скарзі доводи містять підстави, передбачені абзацом 2 частини другої статті 389 ЦПК України.
Ухвалою Верховного Суду від 04 жовтня 2024 року у задоволенні клопотання ТОВ «Буковель» про розгляд справи з повідомленням про дату, час, місце судового засідання відмовлено, справу призначено до судового розгляду. 
Позиція Верховного Суду
Складовою правової визначеності є передбачуваність застосування норм процесуального законодавства. 
Європейський суд з прав людини зауважує, що процесуальні норми призначені забезпечити належне відправлення правосуддя та дотримання принципу правової визначеності, а також про те, що сторони повинні мати право очікувати, що ці норми застосовуються. Принцип правової визначеності застосовується не лише щодо сторін, а й щодо національних судів (DIYA 97 v. UKRAINE, №19164/04, § 47, ЄСПЛ, від 21 жовтня 2010 року).
У частині першій статті 252 ЦПК України визначені випадки, коли суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі.
Відповідно до пункту 10 частини першої статті 252 ЦПК України суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження в справі у випадку, зокрема, перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (у іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).
Тлумачення пункту 10 частини першої статті 252 ЦПК України свідчить про те, що суд може зупинити провадження у справі лише у випадку перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (у іншій справі) у касаційному порядку: а) палатою; б) об`єднаною палатою; в) Великою Палатою Верховного Суду та прийняття ними справи до свого провадження. Така підстава для зупинення провадження у справі застосовується у тому разі, коли на розгляді перебуває справа, за наслідками перегляду якої Верховний Суд може прийняти постанову, у якій міститься правовий висновок про те, як саме повинна застосовуватися норма права, із застосуванням якої не погодилася колегія суддів, палата, об`єднана палата, що передала справу на розгляд палати, об`єднаної палати, Великої Палати (частина друга статті 416 ЦПК України).
Відповідні правові висновки щодо застосування норм процесуального права викладені у постановах Верховного Суду 19 лютого 2020 року у справі № 607/18957/18, від 21 липня 2021 року у справі № 265/2189/20, від 18 травня 2022 року у справі № 296/685/20, від 01 лютого 2023 року у справі № 127/34633/21, від 21 червня 2023 року у справі № 757/55435/18-ц.
Справа № 354/612/15-ц, до закінчення розгляду якої у касаційному порядку було зупинено провадження оскарженою ухвалою апеляційного суду, перебуває на розгляді Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду, а не палати, об`єднаної палати чи Великої Палати Верховного Суду. 
Тому касаційний суд погоджується з доводами касаційної скарги ТОВ «Буковель» про порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права під час вирішення питання про зупинення апеляційного провадження.
Підставою для скасування судових рішень суду першої та апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є порушення норм матеріального чи процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, що перешкоджають подальшому провадженню у справі (частина шоста статті 411 ЦПК України).
З огляду на викладене, оскаржену ухвалу належить скасувати з направленням справи для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
Доводи касаційної скарги дають підстави для висновку, що оскаржена ухвала апеляційного суду ухвалена без додержанням норм процесуального права. У зв`язку з наведеним колегія суддів вважає, що касаційну скаргу належить задовольнити, оскаржену ухвалу апеляційного суду скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.
Керуючись статтями 400, 402, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Буковель» задовольнити.
Ухвалу Івано-Франківського апеляційного суду від 09 січня 2024 року скасувати.
Справу № 354/612/15-ц направити для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.
З моменту прийняття постанови судом касаційної інстанції ухвала Івано-Франківського апеляційного суду від 09 січня 2024 року втрачає законну силу.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                           В. І. Крат
 
Судді:                                                                                     Д. А. Гудима
 
І. О. Дундар
 
                                                                                              Є. В. Краснощоков
 
П. І Пархоменко