Справа № 752/10232/24                                                                           Суддя в суді першої інст. - Бушеленко О.В.
Провадження № 33/824/5546/2024                                                      Суддя-доповідач - Полосенко В.С.

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

 	
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И
 
02 грудня 2024 року                                                                      м. Київ
 
         Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Полосенко В.С., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою на постанову судді Голосіївського районного суду м. Києва від 22 жовтня  2024 року, якою
          ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою:  АДРЕСА_1 ,
         визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік,-
 
В С Т А Н О В И В: 
            Згідно матеріалів справи, 24.04.2024 близько 00:49 у Голосіївському районі м. Києва водій ОСОБА_1 керував автомобілем Audi А6, державний номерний знак НОМЕР_1 , рухався по вул. І. Федорова, 16/64, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія проводився на місці зупинки із застосуванням спеціального технічного засобу - газоаналізатора Alcotest 6820 (прилад № ARHЛ-0555). Результат тесту з показником 0,94 % проміле роздруковано на пристрої Drager mobile printer № ARHJ-0258. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. "а" п. 2.9 постанови Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 "Про Правила дорожнього руху" (зі змінами та доповненнями, надалі по тексту - Правила дорожнього руху), за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП
         Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 22 жовтня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі  неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень, з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на один рік.    
         Не погоджуючись із зазначеною постановою, захисник Цермолонський І.М.  в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду першої інстанції скасувати та провадження по справі про адміністративне правопорушення закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.
         Мотивуючи доводи зазначає, що ОСОБА_1 не погодився з результатами приладу Драгер, проте поліцейські не пропонували йому пройти огляд в медичному закладі, направлення на огляд на визначення стану сп`яніння в матеріалах справи відсутнє.
         Вказує, що прилад Драгер працював некоректно, а в матеріалах справи відсутній сертифікат та свідоцтво про повірку приладу. При цьому, прилад відсутній у Державному реєстрі медичних засобів, що можуть використовуватись в України.
         Також, захисник звертає увагу на те, що ОСОБА_1 не було роз`яснено прав та обов`язків при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, а також не роз`яснено наслідки відмови від проходження огляду в медичному закладі для особи, яка не згодна з результатом приладу Драгер.
          
         Перевіривши матеріали провадження та дослідивши доводи апеляційної скарги, приходжу до висновку про відсутність підстав для її задоволення, виходячи із наступного.
За змістом ст.ст. 245, 252, 280, 283 КУпАП, при розгляді справи про адміністративні правопорушення має бути забезпечено всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи, підлягають для з`ясування питання про те, чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа в його вчинені, рішення приймається на підставі доказів, долучених у суді і оцінених суддею за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна ( умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Так, перевіркою постанови суду першої інстанції на відповідність зазначеним вимогам закону встановлено, що оскаржувана постанова є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а висновки суду першої інстанції про порушення  ОСОБА_1  вимог п. 2.9 (а) ПДР України, за що передбачено відповідальність ч.1 ст.130 КУпАП, за наведених у постанові суду обставин є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються наявними в  матеріалах провадження доказами, а саме: 
- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 866963 від 24.04.2024, складеного відносно ОСОБА_1 за порушення ч. 1 ст. 130 КУпАП, який за формою та змістом відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, зі змістом протоколу, а також з кваліфікацією дій ОСОБА_1 ознайомлений;
- роздруківкою з приладу Drager від 24.04.2024 яким зафіксовано вимір 0,94  проміле за наслідками проведення перевірки ОСОБА_1 на стан сп`яніння за допомогою спеціального технічного засобу;
- актом огляду на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів складений відносно ОСОБА_1 , з якого вбачається, що останній згоден з результатами огляду;
-  направленням на огляд водія транспортного засобу ОСОБА_1 з метою визначення стану сп`яніння в медичному закладі;
- постановою серії ЕНА № 1984539 від 24.04.2024 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення діяльності дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі;
- розпискою ОСОБА_1 про те, що він повідомлений про відсторонення його від керування транспортним засобом (а.с. 7);
- відеозаписом, на якому зафіксовано викладені у протоколі обставини.
 Зазначені докази відповідають критеріям належності та допустимості, та у своїй сукупності достатні для підтвердження висновків суду першої інстанції про доведеність  винуватості ОСОБА_1  у порушенні ним вимог п.2.9 (а) ПДР України, тобто у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Доводи, викладені в апеляційній скарзі захисника були в повній мірі перевірені та оцінені судом першої інстанції.
         Так, місцевим судом на підставі дослідження наявного в матеріалах справи відеозапису встановлено, що зупинка автомобіля під керуванням ОСОБА_1 відбулася о 00:49, з`ясовано відсутність дозвільної документації на перебування у громадському місці в період дії режиму комендантської години як у водія, так і у його пасажира, вказано на наявність запаху алкоголю як однієї з ознак алкогольного сп`яніння, що є підставою для проведення огляду водія на стан сп`яніння, роз`яснено права, також вказано ОСОБА_1 на виявлення порушення у нього мови і координації рухів, зазначено про необхідність проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою газоаналізатора. Надалі о 00:02 проведено контрольний засіб повітря приладом Alcotest Drager та зафіксовано показник 0,94 проміле. На виконання вимог ст. 266 та Інструкції 1452/735 у водія з`ясовано, що він не погоджується з результатом огляду, який проведено на місці зупинки та вказано на право пройти огляду в спеціалізованому медичному закладі у лікаря-нарколога. ОСОБА_1 поцікавився альтернативними варіантами подальшого розвитку подій, запитавши "Або?", на що йому було роз`яснено, що у разі відсутності його волевиявлення і згоди на проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у лікаря нарколога для перевірки достовірності результатів газоаналізатора, установлених на місці зупинки, щодо нього буде складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП з подальшим розглядом справи в суді. О 01:05 ОСОБА_1 повідомив про те, що не має бажання відбути до медичного закладу для проходження огляду у лікаря нарколога. Надалі водієві вказали на потребу застосування щодо нього заходів забезпечення провадження у справі про адміністративне правопорушення, зокрема його відсторонення від подальшого керування автомобілем.
         Зазначене вище спростовує доводи захисника про те, що ОСОБА_1 не було роз`яснено його права та обов`язки, а також наслідки відмови від 
 
проходження огляду в медичному закладі для особи, яка не згодна з результатом приладу Драгер.
         При цьому, переконливих доводів, які б підтверджували недопустимість отриманих за допомогою приладу Драгер результатів, в суді апеляційної інстанції наведено не було.
Достатніх доводів і належних доказів, які б спростовували правильність висновків судді щодо визнання винним та накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП апеляційна скарга не містить.
 Враховуючи наведене, приходжу до висновку, що постанова судді є законною та обґрунтованою, відсутні підстави для закриття провадження по справі, в зв`язку з чим апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову судді - без змін.
Керуючись ст. 294 КУпАП, -
П О С Т А Н О В И В:
 
Апеляційну скаргу  залишити без задоволення,  а постанову судді Голосіївського районного суду м. Києва від 22 жовтня 2024 року щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП - без змін.
Постанова апеляційного суду є остаточна і оскарженню не підлягає.   
 
Суддя                                                                                                      В.С. Полосенко