Справа № 464/4467/24                                Головуючий у 1 інстанції: Бойко О.М. 
Провадження № 33/811/1655/24                Доповідач: Партика І. В. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2024 року Львівський апеляційний суд у складі: судді Партики І.В, за участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника адвоката Півня Олександра Миколайовича, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу адвоката Півня Олександра Миколайовича на постанову Сихівського районного суду м. Львова від 8 листопада 2024 року, щодо ОСОБА_1 ,
встановив:
цією постановою, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП і накладено стягнення у виді штрафу в розмірі тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.
Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у сумі 605 грн. 60 коп.
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 , 12 червня 2024 року о 21.00 год. по вул. Стрийська, 85 А, у м. Львові, керував автомобілем марки «Ford», д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив п. 2.9 «а» ПДР України.
Не погоджуючись з даною постановою адвокат Півень О.М., в інтересах ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції, закрити провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.
В доводах апеляційної скарги зазначає, що докази долучені до матеріалів справи є неналежними.
Повідомляє, що матеріали справи містять суперечності, а саме не співпадає час проведення огляду зазначений на роздруківці приладу «Драгер» з відеозаписом, долученим до матеріалів справи, працівниками поліції застосовано газоаналізатор, в якого порушено термін калібрування, встановлений заводом виробника (кожні 6 місяців).
Звертає увагу, що в рапорті працівника поліції та поясненнях наданих ним в суді є суперечності.
Зазначає, що у патрульного не було технічної можливості побачити хто саме перебував за кермом транспортного засобу та хто виходив з автомобіля з місця призначеного для водія, оскільки він знаходився на відстані 20 м.
Повідомляє, що судом не досліджено належним чином відеозапису, оскільки на такому зафіксовано, що ОСОБА_1 , не перебував в салоні транспортного засобу, автомобіль знаходився на парковці з вимкненими фарами та двигуном, у нерухомому стані. На відеозаписах, долучених до матеріалів справи, не зафіксовано факту зупинки автомобіля, що ОСОБА_1 вчиняв дії з метою приведення транспортного засобу в рух, факту керування транспортним засобом.
Заслухавши виступ особи, яка притягується до адміністративної відповідальності та його захисника на підтримку доводів апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що подана апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи із наступного.
Згідно з вимогами ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису та інше, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
При цьому, з урахуванням вимог ст. 252 КУпАП, докази повинні оцінюватися за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.
Відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
В рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 р., яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.
Статтею 130 КУпАП України встановлено відповідальність як за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, так і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Пунктом 2.9 а ПДР України встановлено, що водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Тобто об`єктивною стороною правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є керування транспортним засобом у стані сп`яніння (алкогольного чи наркотичного) або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, при розгляді даної справи, дотримався зазначених вимог закону, повно й всебічно з`ясував усі обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.
Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є обґрунтованим і відповідає фактичним обставинам справи.
Такий висновок підтверджується сукупністю зібраних і перевірених у судовому засіданні доказів, яким суд першої інстанції дав належну правову оцінку і навів у постанові, а саме:
- даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №815836 від 12 червня 2024 року (а.с. 2), відповідно до якого ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Ford Mondeo» н.з. НОМЕР_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, огляд проводився у встановленому законом порядку на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора «Drager» результат 2.23 проміле;
- результатом приладу «Drager 6820» (а.с. 1) з якого вбачається, що огляд було проведено о 21 год. 33 хв., 12 червня 2024 року, результат 2,23 проміле, з результатом водій ознайомлений;
- копією протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №815835 від 12 червня 2024 року (а.с. 4), з якого вбачається, що водій ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом «Ford Mondeo» н.з. НОМЕР_1 , не врахував дорожньої обстановки, не дотримав безпечної дистанції та скоїв наїзд на перешкоду, а саме бетонний обмежувач, чим порушив вимоги п. 2.3 Б, 13.1 ПДР України;
- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів від 12 червня2024 року (а.с. 7), відповідно до якого у ОСОБА_1 було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, тремтіння пальців рук), результат огляду 2,23 проміле;
- направлення на огляд водія транспортного з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебуванням під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (а.с. 6), відповідно до якого у водія ОСОБА_1 було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, тремтіння пальців рук), у зв`язку із чим запропоновано йому пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі;
- рапортом працівника поліції (а.с. 8), з якого вбачається, що працівниками поліції було виявлено транспортний засіб «Ford Mondeo» н.з. НОМЕР_1 , який заїхав на парковку поруч з супермаркетом АТБ, водій якого був неуважний, допустив зіткнення із обмежувачем у вигляді сфери. Після того, водій ОСОБА_1 намагався покинути місце події, під час опитування в нього було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, нечітка вимова, нестійка хода), у зв`язку із чим йому запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки автомобіля, результат 2,23 проміле;
- відеозаписом, долученим до матеріалів справи, який було досліджено судом, на якому зафіксовано опитування водія ОСОБА_1 , під час якого було виявлено у нього ознаки алкогольного сп`яніння (нечітка вимова, нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота), у зв`язку із чим запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, роз`яснено наслідки відмови від проходження огляду. ОСОБА_1 заперечував, що він керував транспортним засобом, проте жінка повідомила патрульним, що вони їхали додому, після чого працівник поліції виготовив направлення на огляд водія транспортного з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебуванням під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, вподальшому водій виявив бажання пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу. Патрульні надали ОСОБА_1 герметично запаковану трубочку, результат огляду 2,23 проміле, з результатом водій не висловлював незгоди. Поліцейські, на вимогу водія, надали документи на прилад «Drager 6820», запропоновано йому пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі від якого він відмовився, роз`яснили права та обов`язки, склали протокол про адміністративне правопорушення, ознайомлено його з даним протоколом. 
Твердження апелянта, що матеріали справи містять суперечності, а саме не співпадає час проведення огляду на стан сп`яніння зазначений на роздруківці приладу «Драгер» з відеозаписом, долученим до матеріалів справи, апеляційний суд розцінює критично, оскільки такі не впливають на кваліфікацію дій водія ОСОБА_1 та не спростовують його вини у вчинені інкримінованого адміністративного правопорушення.
Доводи апелянта, що працівниками поліції застосовано газоаналізатор, в якого порушено термін калібрування встановлений заводом виробника, не заслуговують на увагу апеляційного суду.
Міжповірочний інтервал для категорії законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки «Вимірювачі вмісту алкоголю в крові та повітрі, що видихається» встановлено наказом Міністерством економічного розвитку і торгівлі України від 13 жовтня 2016 року №1747 і становить 1 рік.
Відповідно до наказу Міністерства Економічного розвитку і торгівлі України № 1747 від 13 жовтня 2016 року, із наступними змінами «Про затвердження міжповірочних інтервалів законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, за категоріями» встановлено, що газоаналізатори підлягають періодичній повірці міжповірочним інтервалом в 1 рік.
Як вбачається з матеріалів справи, до протоколу, складеного відносно водія ОСОБА_1 додано роздруківку тестування на алкоголь, проведеного газоаналізатором для контролю вмісту алкоголю у видихуваному повітрі «Drager Alcotest 6820», який пройшов останнє калібрування 14 листопада 2023 року, що свідчить про правомірність його використання під час огляду ОСОБА_1 12 червня 2024 року.
Аргументи апелянта, що у патрульного не було технічної можливості побачити хто саме перебував за кермом транспортного засобу та хто виходив з автомобіля з місця призначеного для водія, оскільки він знаходився на відстані 20 м., апеляційний суд розцінює критично, оскільки такі мають формальний характер та спростовуються відеозаписом, долученим до матеріалів справи, з якого вбачається, що працівники поліції мали технічну можливість побачити хто перебував за кермом транспортного засобу та виходив із місця призначеного для водія, окрім того на відео дружина ОСОБА_1 зазначала, що він керував транспортним засобом.
Твердження апелянта, що судом не досліджено належним чином відеозапису, не знайшли свого підтвердження в суді апеляційної інстанції.
Відповідно до ст. 251 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Як вбачається з постанови Сихівського районного суду м. Львова від 8 листопада 2024 року суд повно об`єктивно дослідив всі докази, надав їм належну правову оцінку, з якою погоджується апеляційний суд.
В апеляційній скарзі не наведено доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції.
При апеляційному перегляді, не встановлено порушень судом першої інстанції вимог ст. ст. 279, 280 КУпАП, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність, відповідно до положення ст. 252 КУпАП, а усі обставини, що мають значення для вирішення справи судом встановлено та правильно кваліфіковано дії ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Накладаючи адміністративне стягнення на ОСОБА_1 , суд першої інстанції дотримався вимог ст.ст. 30, 33 КУпАП, і призначив таке в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, з урахуванням даних про особу, й інших обставин справи, а також того, що вчинене ним правопорушення є одним із найнебезпечніших правопорушень в сфері безпеки дорожнього руху і найгрубішим порушенням порядку користування правом керування транспортними засобами та становить велику суспільну небезпеку.
Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови, апеляційним переглядом не встановлено.
Отже, доводи апеляційної скарги адвоката Півня О.М. є необґрунтованими, у зв`язку з чим його апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, як безпідставну, а постанову суду першої інстанції без змін.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -
постановив:
постанову Сихівського районного суду м. Львова від 8 листопада 2024 року, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення залишити без змін, а апеляційну скаргу адвоката Півня Олександра Миколайовича - без задоволення.
Постанова є остаточна й оскарженню не підлягає.

Суддя                                         Партика І.В.