ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

17 грудня 2024 року 	м. Дніпро	справа № 160/14074/24	
                                                                                          Суддя І інстанції - Букіна Л.Є.

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Чепурнова Д.В. (доповідач),
                               суддів:  Сафронової С.В., Коршуна А.О.,     
розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 
на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19 серпня  2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з вищевказаним позовом до суду в якому просив визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо ненадання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації  та зобов`язати останнього надати таку відстрочку на строк до 08.07.2024 року          
В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що він є фахівцем ДП «Конструкторське бюро «Південне» ім. М.К.Янгеля», яке визначено таким, що має важливе значення для національної економіки у сфері оборонно-промислового комплексу, позивач має відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, в супереч п.1 ч.1 ст.23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» відповідач відмовляє у її продовженні.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19 серпня  2024 року позовні у задоволенні позовних вимог було відмовлено.
Не погодившись з даним рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 подав на нього апеляційну скаргу в якій просить  рішення суду скасувати   та  прийняти нову постанову якою визнати протиправною бездіяльністю відповідача щодо не оформлення у встановлений чинним законодавством спосіб відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації позивачу на підставі п.1 ч.1 ст.23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», назарахування на спеціальний військовий облік. В обґрунтування апеляційної скарги  вказує на те, що звернення до суду з позовом було зумовлено саме невизнанням відповідачем бронювання резервістів, надання заброньованим резервістам відстрочки (з посиланням відповідачем на розпорядження Генштабу для службового користування.) Значення для позивача в цій справі має констатація судом відсутності імперативної заборони для бронювання осіб, які перебувають в оперативному резерві. Саме такі висновки суду здатні ефективно захистити порушене право позивача, натомість в оскаржуваному Рішенні суд констатував, що у сформульований позивачем спосіб прохальної часи тин позовної заяви, дії відповідача не порушували права позивача. В дійсному спорі першопочатковим є саме хибна позиція відповідача про те, що позивач підлягає призову на військову службу за мобілізацією, оскільки він є резервістом, а незарахування позивача на спеціальний військовий облік, як протиправна бездіяльність, походить саме з хибних висновків відповідача про відсутність у резервістів права на бронювання, як такого, невизнання бронювання резервіста як підстави для відстрочки. Усунення першопричини, на переконання сторони позивача, мало б усунути протиправну бездіяльність у вигляді незарахування позивача на спеціальний військовий облік. У зв`язку з цим в тексті позовної заяви детально обґрунтовано саме наявність бронювання, дотримання всіх процедур бронювання, ті обставини, що військово-облікова спеціальність позивача не віднесена до категорії дефіцитних, перелік яких наведено в листі Міністерства оборони України від 20.04.2023 року № 300/1/С/3886, отже не було наявних перешкод для бронювання позивача (на час звернення з позовною заявою, Порядок № 76 ще не містив положень про те, що військовозобов`язані, зазначені у пункті 1 цього Порядку, підлягають бронюванню незалежно від військового звання, віку та військово-облікової спеціальності, зазначене положення включено до Порядку № 76 з 08.06.2024 року).
У письмовому відзиві на апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_2 просить відмовити у її задоволенні та залишити без змін рішення суду першої інстанції.
Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування  судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.  
Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що відповідно до Витягу з наказу Мінекономіки (а.с. 27), ОСОБА_1 , 1986 року народження, номер військово-облікової спеціальності НОМЕР_1 , військове звання солдат, що працює у ДП «Конструкторське бюро «Південне» ім. М.К.Янгеля», на посаді начальника групи, відповідно до наказу Міекономіки № 19010 від 08.12.2023 надано відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації станом на 6 місяців до 08.06.2024.
22.04.2024 року позивач через представника направив на адресу відповідача заяву, в якій, у тому числі просив повідомити про підтвердження надання бронювання та надати інформацію стосовно наданої відстрочки.
За результатами цього звернення відповідачем у листі від 26.04.2024 року надано відповідь із зазначенням того, що позивач має особисто з`явитися задля отримання військового квитка. Також зазначено, що позивач проходить службу у військовому резерві та не підлягає зарахуванню на спеціальний військовий облік (бронювання)  та підлягає призову на військову службу за призовом із числа резервістів в особливий період.
Відмовлячи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що відповідач в спірних правовідносинах не вирішує питання про надання відстрочки позивачеві. Крім того, відповідач не вправі надавати оцінку рішенням Мінекономіки. Відповідно до Витягу з наказу Мінекономіки позивачу надано відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації станом на 6 місяців до 08.06.2024. Вказаний витяг, відповідно до приписів пункту 11 Порядку № 76, є документом, що підтверджує надання військовозобов`язаному відстрочки. Отже, на момент звернення позивача через адвоката до відповідача з вимогою про підтвердження надання бронювання та надання інформації стосовно наданої відстрочки, це питання було вирішено Міністерством економіки України, що підтверджено відповідним Витягом. А тому, у сформульований позивачем спосіб прохальної частини позовної заяви, дії відповідача не порушували права позивача.
Колегія суддів частково не погоджується з таким висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.
Спірним питанням у вказаній справі є те, що відповідач заперечував наявність у позивача відстрочки за бронюванням, й взагалі права у позивача на бронювання. При цьому відповідач обґрунтовував таке встановленими правилами військового обліку. Так, на думку відповідача, оскільки позивач є резервістом, який має перебувати на загальному військовому обліку, то й право відстрочки за бронюванням на позивача не розповсюджуються.
Відповідач в Листі від 26.04.2024 щодо оформлення бронювання резервіста ОСОБА_1 (позивач) на період мобілізації повідомив, що резервіст ОСОБА_1 зарахований до оперативного резерву першої черги військової частини НОМЕР_2 наказом військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_3 від 25.04.2016 року № 73 та проходить військову службу у військовому резерві, отже є резервістом та не підлягає зарахуванню на спеціальний військовий облік (бронювання) та підлягає призову на військову службу за призовом із числа резервістів в особливий період.
Позиція відповідача про те, що позивач попри наявність наказу Мінекономіки про бронювання позивача та надання йому відстрочки підлягає призову на військову службу за призовом із числа резервістів в особливий період переконливо свідчить, що відповідач в першу чергу, не визнає за позивачем відстрочку по бронюванню.
Так матеріалами справи підтверджується, що в Листі від 26.04.2024 відповідач зазначив про  наступне: «В пункті 8 статті 391 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» зазначено, що призову на військову службу за призовом із числа резервістів в особливий період не підлягають громадяни України, визначені абзацами 4 - 12 частини 1 та частиною 2 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», а отже, громадяни, які проходять службу у військовому резерві та які були заброньовані на період мобілізації та на воєнний час (абзац 2 частини 1 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію») підлягають призову на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період.»
Відповідно до ч. 9 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 року №2232-XII (далі Закон №2232-XII) щодо військового обов`язку громадяни України поділяються на такі категорії:
військовозобов`язані - особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави;
резервісти - особи, які проходять службу у військовому резерві Збройних Сил України, інших військових формувань і призначені для їх комплектування у мирний час та в особливий період.
Частиною другою ст. 2 Закону №2232-ХІІ встановлено, що на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період у визначеному цим Законом порядку для оперативного доукомплектування Збройних Сил України та інших військових формувань призиваються громадяни України, які уклали контракти про проходження служби у військовому резерві та/або зараховані до військового оперативного резерву.
Відповідно до ч.1 ст. 26-2 Закону №2232-ХІІ в особливий період на службу у військовому оперативному резерві в обов`язковому порядку зараховуються особи, звільнені з військової служби, які за своїми професійно-психологічними характеристиками і станом здоров`я придатні до служби у військовому резерві та відповідають встановленим вимогам проходження служби у військовому резерві.
Відповідно до ч. 4 ст. 33 Закону №2232-ХІІ військовий облік військовозобов`язаних та резервістів за призначенням поділяється на загальний і спеціальний.
Статтею 35 Закону №2232-ХІІ визначено, що на загальному військовому обліку перебувають резервісти, а також військовозобов`язані, які не заброньовані за центральними та місцевими органами виконавчої влади, іншими державними органами, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями і закладами освіти незалежно від підпорядкування і форми власності на період мобілізації та на воєнний час.
На спеціальному військовому обліку перебувають військовозобов`язані, заброньовані за центральними та місцевими органами виконавчої влади, іншими державними органами, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами та організаціями на період мобілізації та на воєнний час.
Особливості ведення військового обліку резервістів в органах військового управління, військових частинах, у відповідних міських (районних) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки встановлюються Генеральним штабом Збройних Сил України.
Згідно з ч. 1, 8 ст. 39-1 Закону №2232-ХІІ для оперативного доукомплектування Збройних Сил України та інших військових формувань в особливий період Верховним Головнокомандувачем Збройних Сил України за поданням Головнокомандувача Збройних Сил України може бути прийнято рішення про призов громадян України, зарахованих до військового оперативного резерву, на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період.
Призову на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період не підлягають також громадяни України, визначені абзацами четвертим - дванадцятим частини першої та частиною другою статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».
Частиною першою ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 року №3543-XII (далі Закон №3543-XII) встановлено, що не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані заброньовані на період мобілізації та на воєнний час за органами державної влади, іншими державними органами, органами місцевого самоврядування, а також за підприємствами, установами і організаціями в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, і перебувають на спеціальному  військовому обліку.
За п. 1 ч. 1 ст. 21 Закону №3543-XII підприємства, установи і організації зобов`язані
- вести військовий облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів із числа працюючих, здійснювати заходи щодо бронювання військовозобов`язаних на період мобілізації та в особливий період і надавати звітність з цих питань відповідним органам державної влади, іншим державним органам та органам місцевого самоврядування в установленому порядку.
- сприяти своїм працівникам, які є резервістами, у виконанні ними обов`язків служби у військовому резерві та своєчасному їх направленню до органів військового управління, військових частин.
Згідно зі ст. 24 Закону №3543-XII бронювання військовозобов`язаних, які перебувають у запасі, здійснюється в мирний та у воєнний час з метою забезпечення функціонування органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також підприємств, установ і організацій в особливий період.
Відповідно до ч. 3 ст. 25 Закону №3543-XII порядок та організація бронювання, переліки посад і професій військовозобов`язаних, які підлягають бронюванню на період мобілізації та на воєнний час, визначаються цим Законом, актами Президента України та Кабінету Міністрів України. Під час дії воєнного стану бронювання військовозобов`язаних може також здійснюватися за списком військовозобов`язаних, поданим у встановленому Кабінетом Міністрів України порядку відповідним органом державної влади, іншим державним органом, органом місцевого самоврядування, підприємством, установою, організацією, зазначеними в частині першій цієї статті.
Механізм бронювання під час дії воєнного стану військовозобов`язаних за списками військовозобов`язаних, які пропонуються до бронювання на період мобілізації та на воєнний час, які працюють на підприємствах, в установах і організаціях, які здійснюють виробництво товарів, виконання робіт і надання послуг, необхідних для забезпечення потреб Збройних Сил, інших військових формувань визначає Порядок бронювання військовозобов`язаних за списком військовозобов`язаних під час дії воєнного стану, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.2023 року №76 (далі Порядок №76).
Згідно з п. 2 Порядку №76 бронювання військовозобов`язаних, зазначених у пункті 1 цього Порядку, здійснюється згідно з рішенням Мінекономіки за списками військовозобов`язаних, які пропонуються до бронювання на період мобілізації та на воєнний час (далі - список), погодженими Генеральним штабом Збройних Сил (військовозобов`язаних, які перебувають на військовому обліку в СБУ, Службі зовнішньої розвідки, - за списками, погодженими СБУ, Службою зовнішньої розвідки).
Заброньованим військовозобов`язаним надається відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації (далі - відстрочка).
У рішенні Мінекономіки зазначається строк дії відстрочки, який не може перевищувати: шість місяців - для військовозобов`язаних, зазначених в абзацах третьому - п`ятому пункту 1 цього Порядку.
Відповідно до п. 3 Порядку №76 керівники органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій відповідають за включення військовозобов`язаних працівників до списків, а також за відповідність облікових даних військовозобов`язаних, зазначених у списку, їх військово-обліковим документам.
У разі потреби звіряння відповідності військово-облікових даних військовозобов`язаних, зазначених у списку, їх військово-обліковим документам здійснюється в установленому законодавством порядку.
Органами державної влади, іншими державними органами, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами і організаціями під час формування списків можуть враховуватися критерії бронювання військовозобов`язаних за органами державної влади, іншими державними органами, органами місцевого самоврядування та підприємствами, установами і організаціями на період мобілізації та на воєнний час згідно з додатком 6 до Порядку бронювання військовозобов`язаних за органами державної влади, іншими державними органами, органами місцевого самоврядування та підприємствами на період мобілізації та на воєнний час, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 4 лютого 2015 р. № 45, - із змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 11 січня 2018 р. № 12, а також переліки посад і професій військовозобов`язаних, які підлягають бронюванню на період мобілізації та на воєнний час, затверджені розпорядженням Кабінету Міністрів України від 18 березня 2015 р. № 493.
За п. 6 Порядку №76 підприємства, установи і організації, яким встановлено мобілізаційні завдання (замовлення), подають список до органу державної влади, іншого державного органу, який встановив (довів) мобілізаційне завдання (замовлення).
Список подається за формою згідно з додатком 1 в паперовій та/або електронній формі разом з відповідним обґрунтуванням та довідкою про кількість військовозобов`язаних за формою згідно з додатком 2.
В обґрунтуванні зазначається:
дата прийняття і номер акта Кабінету Міністрів України, рішення центрального або місцевого органу виконавчої влади, іншого державного органу, органу місцевого самоврядування про встановлення (доведення) мобілізаційного завдання (замовлення) підприємству, установі і організації, дата і номер укладеного договору (контракту) на виконання підприємством, установою і організацією мобілізаційного завдання (замовлення);
інформація про відповідність облікових даних військовозобов`язаних, зазначених у списку, їх військово-обліковим документам.
Орган державної влади, інший державний орган, який встановив (довів) мобілізаційне завдання (замовлення), проводить перевірку повноти заповнення списку, наявності наданого до нього обґрунтування, а також дотримання вимог щодо кількості військовозобов`язаних, які підлягають бронюванню, та у строк не більше ніж п`ять робочих днів з дня отримання списку подає його на погодження Генеральному штабу Збройних Сил (СБУ, Службі зовнішньої розвідки).
Згідно з п. 9 Порядку №76 з метою погодження списки, подані відповідно до пунктів 4-8 цього Порядку, розглядаються щодо повноти заповнення та наявності обґрунтувань Генеральним штабом Збройних Сил (СБУ, Службою зовнішньої розвідки) у строк не більше ніж 10 робочих днів з дня їх отримання.
Генеральний штаб Збройних Сил (СБУ, Служба зовнішньої розвідки) подає погоджені відповідно до абзацу першого цього пункту списки до Мінекономіки.
Пунктом 10 Порядку №76 передбачено, що за результатами перевірки списків, поданих відповідно до пункту 9 цього Порядку, щодо повноти їх заповнення, наявності обґрунтувань та погодження Генеральним штабом Збройних Сил (СБУ, Службою зовнішньої розвідки) Мінекономіки приймає у строк не більше ніж п`ять робочих днів з дня отримання зазначених списків рішення про бронювання військовозобов`язаних.
Відповідно до п. 11 Порядку №76 з метою оформлення військовозобов`язаним відстрочок Мінекономіки надсилає рішення про бронювання військовозобов`язаних органам державної влади, іншим державним органам, якими подано списки, а також Генеральному штабу Збройних Сил (СБУ, Службі зовнішньої розвідки).
Генеральний штаб Збройних Сил (СБУ, Служба зовнішньої розвідки) у триденний строк доводить зазначене рішення до відома відповідних територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки (відповідного підрозділу Центрального управління та/або регіональних органів СБУ, відповідного підрозділу Служби зовнішньої розвідки).
Орган державної влади, інший державний орган, орган місцевого самоврядування, підприємство, установа і організація видає військовозобов`язаному витяг із зазначеного рішення за формою згідно з додатком 3.
Витяг, завірений підписом керівника та печаткою (у разі її наявності) відповідного органу державної влади, іншого державного органу, органу місцевого самоврядування, підприємства, установи чи організації, є документом, що підтверджує надання військовозобов`язаному відстрочки.
Витяг видається військовозобов`язаному під розпис у відомості видачі бланків спеціального військового обліку, складеній за формою згідно з додатком 4.
Органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи і організації у п`ятиденний строк з дня видачі витягу військовозобов`язаному надсилають до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, де військовозобов`язаний перебуває на військовому обліку (відповідного підрозділу Центрального управління та/або регіональних органів СБУ, відповідного підрозділу Служби зовнішньої розвідки), повідомлення про бронювання військовозобов`язаного за формою згідно з додатком 5 для зарахування його на спеціальний військовий облік.
Територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, в якому військовозобов`язаний перебуває на військовому обліку (відповідний підрозділ Центрального управління та/або регіональний орган СБУ, відповідний підрозділ Служби зовнішньої розвідки), на підставі рішення про бронювання військовозобов`язаних зараховує у строк не більше ніж п`ять робочих днів з дня його отримання такого військовозобов`язаного на спеціальний військовий облік.
Згідно з розпорядження Генерального штабу Збройних Сил України, доведеного листом Генерального штабу Збройних Сил України від 09.04.2024 року №300/1/С/2527/ДСК, запропоновано не здійснювати зарахування на спеціальний військовий облік військовозобов`язаних після проведення звірення у випадках, якщо громадянин включений до військового оперативного резерву.
Згідно з п. 11 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2022 року №154 (далі Положення №154) районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, крім функцій, зазначених у пункті 9 цього Положення оформляють для військовозобов`язаних, резервістів відстрочки від призову під час мобілізації та в особливий період і воєнний час, які надаються в установленому порядку, а також ведуть їх спеціальний облік.
Згідно з п. 15 Положення №154 керівник територіального центру комплектування та соціальної підтримки зобов`язаний організовувати:
-ведення персонально-якісного обліку (цілодобово під час проведення мобілізації та/або у період воєнного стану) військовозобов`язаних;
- здійснювати контроль за бронюванням військовозобов`язаних на період мобілізації та на воєнний час в органах державної влади.
Згідно з п. 4 Порядку №1487 завданням військового обліку є: організація своєчасного бронювання військовозобов`язаних на період мобілізації та на воєнний час.
Застосовуючи вищевикладені положення до обставин цієї справи суд зазначає наступне.
Визначальними обставинами цієї справи є те, що позивач, перебуваючи в статусі резервіста (при звільненні був зарахований до оперативного резерву) був в подальшому заброньований, що відповідач визначає підставою для незарахування позивача на спеціальний облік (бронювання).
Виходячи  з викладеного колегія суддів  констатує про відсутність законодавчо встановленої імперативної заборони для бронювання осіб, які перебувають в оперативному резерві.
Крім того  пункт  11 Порядку №76 передбачає імперативний обов`язок відповідача у строк не більше ніж п`ять робочих днів з дня отримання рішення про бронювання військовозобов`язаного зарахувати його на спеціальний військовий облік. В цьому відношенні наявність у позивача статусу резервіста не змінює зміст рішення про бронювання позивача та не впливає на юридичні властивості та правові наслідки такого рішення. Відповідно, єдиним правомірним варіантом поведінки відповідача після отримання відомостей про бронювання позивача, було зарахування позивача на спеціальний облік.
При цьому колегія суддів зауважує, що відповідач як центр комплектування та соціальної підтримки не має повноважень для прийняття рішення про зарахування чи незарахування особи на спеціальний військовий облік. Наявна система правового врегулювання спірних правовідносин передбачає узгодженість факту бронювання з фактом перебування на спеціальному військовому обліку, розривання та відокремлення цих обставин щодо однієї особи нівелює наявну систему законодавчого врегулювання спірних правовідносин, за якої центри комплектування та соціальної підтримки мають відокремити заброньованих осіб від інших осіб, які перебувають на обліку в такому центрі комплектування, шляхом зарахування заброньованих осіб на спеціальний військовий облік.
У спірному випадку відповідач не виконує рішення Мінекономіки про бронювання особи. Так, на відміну від відстрочок, які підтверджуються центрами комплектування та соціальної підтримки та щодо яких саме останніми видаються відповідні посвідчення, заброньовані особи мають відстрочку вже в силу факту їх бронювання, центр комплектування та соціальної підтримки лише сприймає цей факт та здійснює облік особи відповідним чином, не приймаючи при цьому жодних рішень щодо права особи на відстрочку. Це очевидно вбачається з положень п. 11 Порядку №76, згідно яких факт надання відстрочки (а не право на відстрочку) підтверджується витягом з наказу Мінекономіки.
Суд першої інстанції вірно зазначив, що відповідач в спірних правовідносинах не вирішує питання про надання відстрочки позивачеві. Крім того, відповідач не вправі надавати оцінку рішенням Мінекономіки.
Відповідно до Витягу з наказу Мінекономіки (а.с. 27), ОСОБА_1 , 1986 року народження, номер військово-облікової спеціальності НОМЕР_1 , військове звання солдат, що працює у ДП «Конструкторське бюро «Південне» ім. М.К.Янгеля», на посаді начальника групи, відповідно до наказу Міекономіки № 19010 від 08.12.2023 надано відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації станом на 6 місяців до 08.06.2024.
Вказаний витяг, відповідно до приписів пункту 11 Порядку № 76, є документом, що підтверджує надання військовозобов`язаному відстрочки.
Отже, на момент звернення позивача через адвоката до відповідача з вимогою про підтвердження надання бронювання та надання інформації стосовно наданої відстрочки, це питання було вирішено Міністерством економіки України, що підтверджено відповідним Витягом.
За таких обставин суд  прийшов до висновку, що  у сформульований позивачем спосіб прохальної частини позовної заяви, дії відповідача не порушували права позивача. Крім того у рамках цієї справи  позивачем не оскаржувалися дії відповідача  щодо відмови у зарахуванні його на спеціальний військовий облік.
Надаючи оцінку висновкам суду першої інстанції в частині  способу відновлення порушеного права позивача, колегія суддів зауважує, що в аспекті заявлених позовних вимог, позивач фактично оспорював ненадання йому відстрочки, хоча така відстрочка у позивача наявна в силу факту його бронювання, а не надається відповідачем.
При цьому колегія суддів звертає увагу на те, що позиція відповідача у цій справі зводиться до надання переваги листу Генерального штабу Збройних Сил України, яким запропоновано діяти певним чином, над системою правового регулювання, яка визначена законами України та постановами Кабінету Міністрів України, що мають вищу юридичну силу та обов`язковий характер (не пропонують поводитись певним чином, а визначають зміст правила поведінки). Це має значення в т.ч. згідно принципу законності, закріпленого в ст. 19 Конституції України.
Виходячи з викладеного колегія суддів констатує протиправність бездіяльності відповідача щодо не зарахування позивача на спеціальний військовий облік.
В аспекті вирішення питання про ефективний захист прав позивача суд зазначає, що відповідач в своєму листі від  26.04.2024 щодо оформлення бронювання резервіста ОСОБА_1 (позивач) на період мобілізації повідомив, що резервіст ОСОБА_1 зарахований до оперативного резерву першої черги військової частини НОМЕР_2 наказом військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_3 від 25.04.2016 року № 73 та проходить військову службу у військовому резерві, отже є резервістом та не підлягає зарахуванню на спеціальний військовий облік (бронювання) та підлягає призову на військову службу за призовом із числа резервістів в особливий період. 
Метою звернення до суду за захистом прав позивача було в першу чергу, оформлення позивачу відстрочки за бронюванням, яка хоч і випливає з наказу Мінекономіки про бронювання позивача, втім категорично не визнається відповідачем. Особливості обліку (загальний або спеціальний) самі по собі не є джерелом (підставою) права на відстрочку за бронюванням, натомість невизнання відповідачем за позивачем відстрочки по бронюванню втілилося в протиправні висновки відповідача про те, що заброньований позивач підлягає з призову на військову службу за мобілізацією
Колегія суддів зазначає, що правила адміністративного судочинства допускають випадок, коли суд може вийти за межі вимог адміністративного позову (ч. 2 ст. 9 КАС України), зокрема, якщо спосіб захисту, який пропонує позивач, є недостатнім або неправильно обраним для повного захисту прав, свобод та інтересів. Оскільки наслідком розв`язання публічно-правового спору по суті має бути захист порушеного суб`єктивного права позивача, тому під час розгляду спору суд першої інстанції мав  перевірити вказані обставини.
Наслідком задоволення в адміністративному судочинстві позовних вимог є відновлення фактично порушених прав, свобод та інтересів особи у сфері публічно-правових відносин. Суд при прийнятті рішення про задоволення позовних вимог має не лише вирішити позовні вимоги відповідно до принципів верховенства права, а й обрати найбільш ефективний спосіб захисту порушеного права.
Трудові відносини позивача з Державним підприємством «Конструкторське бюро «Південне» ім. М.К. Янгеля» не припинялися, отже позивач і в подальшому має підстави для бронювання.
Водночас, відповідач не вчиняв та не міг вчинити жодних дій щодо надання позивачу відстрочки, оскільки вона в нього наявна незалежно від позиції відповідача в силу самого факту бронювання позивача. Отже, ефективним способом захисту прав позивача є визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо незарахування позивача на спеціальний військовий облік та зобов`язання відповідача здійснити таке зарахування.
За вказаних обставин, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з  прийняттям нової постанови про часткове задоволення позовних вимог.
          Керуючись п.2 ч. 1 ст. 315, ст.ст. 317, 321, 322 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1   - задовольнити частково.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19 серпня  2024 року - скасувати та прийняти нову постанову.
Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити частково.
Визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо незарахування ОСОБА_1 на спеціальний військовий облік як особи, яка є заброньованою.
Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 зарахувати ОСОБА_1 на спеціальний військовий облік як особу, яка є заброньованою.
У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.
Стягнути ІНФОРМАЦІЯ_1 за рахунок його бюджетних асигнувань на користь Догадіна сплачений судовий збір у розмірі 3029,20 грн. (три тисячі двадцять дев`ять грн. 20 коп.).
Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня набрання законної сили.
В повному обсязі постанова складена 17 грудня 2024року.
   
Головуючий - суддя                                                                      Д.В. Чепурнов 

                               суддя                                                                      С.В. Сафронова 

                               суддя                                                                      А.О. Коршун