ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 594/1146/24	Головуючий у 1-й інстанції Чир П.В. 	
Провадження № 33/817/753/24 	Доповідач - Галіян Л.Є.	
Категорія - ч.1 ст.130 КУпАП 	  	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 листопада 2024 р. Суддя Тернопільського апеляційного суду Галіян Л.Є. 
з участю особи, яка притягується до адміністративної         відповідальності - ОСОБА_1 
       захисника — адвоката Каліннікова М.О.
        
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тернополі справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника особи, яка притягується до адміністративної         відповідальності   ОСОБА_1  — ОСОБА_2  на постанову Борщівського районного суду Тернопільської області від 23 вересня 2024 року,-

В С Т А Н О В И Л А :

       Цією постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.
       Стягнуто з ОСОБА_1 в користь держави судовий збір в сумі 605,60 грн..
       Згідно даної постанови, 26.07.2024 року о 17 год.53 хв. ОСОБА_1 на автодорозі С-200231 Завалля-Панівці керував транспортним засобом-автомобілем марки Mercedes-Benz Atego 816L, д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, однак пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки та в медичному закладі КНП «Борщівська міська лікарня» відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України та вчинив правопорушення передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.
       В апеляційній скарзі захисник просить оскаржувану постанову скасувати та закрити провадження у справі, у зв`язку з відсутністю в діях  ОСОБА_1  складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.         Вважає постанову суду необґрунтованою, незаконною та такою, що прийнята із порушенням норм процесуального та матеріального права.
Зазначає, що транспортним засобом ОСОБА_1 не керував, а стояв біля нерухомого автомобіля, коли прибули працівники поліції, тому у нього не було підстав проходити огляд на стан алкогольного сп`яніння.
Вказує, що судом безпідставно не взято до уваги покази свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , що в той день автомобілем керував саме ОСОБА_3 . 
Розглянувши матеріали справи, заслухавши ОСОБА_1 та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу та просять її задовольнити з мотивів, викладених у ній, дослідивши доводи апеляційної скарги, прихожу до наступного висновку.
Згідно із статтею 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом. 
       Відповідно до пункту 2.5 Правил дорожнього руху України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
       Згідно п.2.1 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 р. N 1452/735, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 р. за N 1413/27858, за наявності ознак, передбачених пунктом 3 розділу І цієї Інструкції, поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом. 
       Як вбачається з матеріалів справи, суд дійшов вірного висновку про наявність в діях  ОСОБА_1  складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП на підставі належно досліджених та оцінених всіх доказів, наявних в матеріалах справи.
       Так, згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР №104433 від 26.07.2024 року  ОСОБА_1 на пропозицію працівників патрульної поліції пройти огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку із застосуванням приладу “Драгер” на місці зупинки транспортного засобу категорично відмовився, а також відмовився його пройти у медичному закладі.
       Матеріалами справи встановлено, що пропозиція пройти огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння була проведена працівниками поліції у відповідності до вимог ст.266 КУпАП, із застосуванням технічних засобів відеозапису, що в свою чергу не вимагає обов`язкової присутності при цьому двох свідків. 
       Встановлені судом обставини відповідають даним зафіксованим нагрудними камерами працівників поліції, що вбачається з долученого до матеріалів справи відеодиску. 
       Отже, судом встановлено, що працівники поліції, на місці зупинки автомобіля, яким керував водій ОСОБА_1 , пропонували останньому пройти огляд на стан сп`яніння як на місці, так і у медичному закладі, що відповідає вимогам ст.266 КУпАП.
       Крім того в матеріалах справи наявне направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 26.07.2024 року в КНП «Борщівська міська лікарня».
       Також із долученого відеозапису поліцейських вбачається, що патрульними поліції ОСОБА_1 було належним чином роз`яснено підстави огляду, оскільки надійшло повідомлення на лінію 102, вказано про виявлені у нього ознаки алкогольного сп`яніння та роз`яснено процедуру проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, а також його права, передбачені ст.268 КУпАП.
       Твердження апелянта про те, що транспортним засобом керував не ОСОБА_1 , а ОСОБА_3 , суд оцінює критично, оскільки такі спростовуються матеріалами справи.
       Так, відповідно до відеозапису з службового автомобільного відеореєстратора поліцейських вбачається, що 26.07.2024 року назустріч поліцейському автомобілю рухається автомобіль марки Mercedes-Benz Atego 816L, який зупинився, двері водія відкрилися і з транспортного засобу вийшов саме ОСОБА_1 та пішов до задньої частини автомобіля. 
       Також із письмових пояснень свідка ОСОБА_5 , що була заявницею по вказаному факту вбачається, що вона є старостою с.Панівці Мельнице-Подільської ТГ. 26.07.2024 приблизно о 17:30 год. вона вийшла з старостинського округу та почула гучну музику, підійшовши до магазину побачила машину, з якої лунала гучна музика. Вона зробила зауваження, з приводу чого розпочався словесний конфлікт. Вона зателефонувала на лінію 102. ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння і саме він сів за кермо автомобіля та поїхав в сторону с. Кудринці.
       Вказані пояснення свідок підтвердила і під час допиту в суді першої інстанції.
       За вказаних обставин не знайшли свого підтвердження доводи апелянта про те, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, оскільки останні спростовуються викладеними вище доказами та є способом захисту з метою уникнення від відповідальності.
       З цих же підстав апеляційний суд погоджується з вірною критичною оцінкою судом першої інстанції показів свідка ОСОБА_4 ..
       Крім того, з дослідженого відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 поводив себе агресивно по відношенню до працівників поліції і демонстративно випив в їх присутності алкоголь.
Отже, доводи апелянта, викладені у скарзі не впливають на правильність встановлених обставин у справі та не скасовують відповідальність ОСОБА_1 за порушення ним вимог п.2.5 ПДР України та вчинення ним даного адмінправопорушення.
       Відповідно до вимог ч.1 ст.130 КУпАП відповідальність настає у випадку відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
       Суд дійшов вірного висновку про доведеність вини  ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, тобто відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
       Будь-яких порушень судом першої інстанції під час розгляду справи, які б стали підставою для скасування по суті правильного судового рішення, під час перевірки його в апеляційному порядку не встановлено.
Таким чином, доводи апелянта, викладені у скарзі не впливають на правильність встановлених обставин у справі та не скасовують відповідальність  ОСОБА_1  за вчинення ним даного адмінправопорушення.
Адміністративне стягнення на  ОСОБА_1  накладено з дотриманням вимог ст. 33-35 КУпАП, з врахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, майновий стан, відсутність обставин, які пом`якшують і обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення, та вірно визначив стягнення в межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП.
       За викладених вище обставин, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, а апеляція такою, що не підлягає задоволенню.

       На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 294 КУпАП, - 

П О С Т А Н О В И Л А :        

       Апеляційну скаргу захисника особи, яка притягується до адміністративної        відповідальності ОСОБА_1 — ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Борщівського районного суду Тернопільської області від 23 вересня 2024 року відносно ОСОБА_1 у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст.130 КУпАП — без змін.
       Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя