П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И
 
3 жовтня 2024 року                                                                                              місто Київ
                                               справа № 760/18468/23
                                                                       провадження№22-ц/824/8042/2024 
     
Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Шкоріної О.І., суддів - Євграфової Є.П., Поливач Л.Д.  за участю секретаря судового засідання - Височанської Н.В.
 
сторони: 
позивач - ОСОБА_1 
відповідач - ОСОБА_2  
 
розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві апеляційну скаргу  ОСОБА_2 , подану адвокатом Деркач Веронікою Валеріївною,
 на рішення Солом`янського районного суду м.Києва від 22 січня 2024 року, ухвалене  у складі судді Українця В.В., -
В С Т А Н О В И В :
 
У серпні 2023 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.
Свої позовні вимоги обґрунтовував тим, що спільне життя між ним та ОСОБА_2  припинилося через різні погляди на шлюб та сім`ю. Сімейно-шлюбні стосунки не підтримують, спільного господарства не ведуть, у зв`язку з чим подальше збереження сім`ї вважає неможливим.
Рішенням  Солом`янського  районного суду м. Києва від 22 січня 2024 року задоволені позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.
Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 10 квітня 1976 року с. Ташань ЗАГС Переяслав-Хмельцького району Київської області за актовим записом № 7, розірвано.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1073,60 грн..
Не погоджуючись з таким рішенням суду,  представник ОСОБА_2   адвокат Деркач В.В. подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати, посилаючись на неповне з`ясування всіх обставин справи, що мають значення для її вирішення. Крім того, просила надати сторонам строк для примирення, провадження у справі зупинити.
В апеляційній скарзі, зокрема зазначає про те, що суд своєю ухвалою від 22 січня 2024 року  безпідставно та необґрунтовано залишив без задоволення клопотання відповідача про розгляд справи в судовому засіданні, з повідомленням сторін, чим порушив  фундаментальний принцип судочинства: право бути "вислуханим" судом, оскільки вмотивоване рішення суду є гарантією того, що учасник справи судом був "вислуханий" і був судом "почутий".
У відзиві відповідач ОСОБА_2 повідомляла суд про те, що у позивача ОСОБА_1  може бути наявний психічний розлад, який може істотно впливати на здатність позивача усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними, про що були надані відповідні докази. Позивач потребує постійної підтримки та необхідної допомоги, яку відповідач намагається йому надати та забезпечити.
Відповідач заперечувала проти пред`явленого позову та свою згоду на розірвання шлюбу  не надавала.
Твердження позивача про те, що  спору про поділ майна, що є спільною власністю сторін не існує,  є безпідставним, оскільки сторони навіть не обговорювали це питання.
У зв`язку зі звинуваченнями позивача про зраду відповідачки, в кінці липня 2023 року, за ініціативою позивача ОСОБА_1 , відповідачка ОСОБА_2 погодилась на проходження відповідної перевірки з використанням поліграфа, при цьому пошуком поліграфолога займався особисто позивач. За результатами проведеної перевірки було встановлено, що надані ОСОБА_2 відповіді на всі поставлені запитання, в тому числі  на запитання позивача, були правдивими.
У березні 2023 року ОСОБА_1 проводили дослідження головного мозку ННЦ "Інститут кардіології ім. академіка М.Д.Стражеска" НАМН України, за результатами якого встановлено, що внаслідок раніше перенесеного гострого порушення мозкового кровообігу в басейні лівої середньої мозкової артерії, вогнищевих змін головного мозку дисциркуляторного генезу, проявів церебральної атрофії.  ОСОБА_1 рекомендована консультація невролога. Такий діагноз може свідчити про наявність у позивача психічного розладу, який може істотно впливати на його здатність усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними, а тому позивач потребує підтримки та необхідної допомоги, яку відповідач намагається йому надати та забезпечити.
Крім того, сторони, всупереч зазначеному в позовній заяві, не припиняли ведення спільного сумісного господарства, продовжують проживати за однією адресою, однією родиною, готують їжу, закупляють продукти, спілкуються та продовжують родинні зв`язки. Всі перелічені обставини міг би підтвердити свідок (рідний син сторін), про допит якого просила в письмовому клопотанні відповідачка, але суд першої інстанції безпідставно, необґрунтовано відмовив у його задоволенні.
Позивач ОСОБА_1 своїм процесуальним правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.
В судовому засіданні  15 травня 2024 року ОСОБА_2 та її представник адвокат Деркач В.В. апеляційну скаргу підтримали і просили її задовольнити, пояснивши, що на момент ухвалення рішення у суду не було  достатніх підстав вважати, що сім`я сторін розпалася. В подальшому   сторона відповідача двічі подавала клопотання про відкладення розгляду справі у зв`язку з хворобою відповідачки ОСОБА_2 .
Представник позивача адвокат Влащенко О.А. в судовому засіданні проти апеляційної скарги заперечував,  пояснивши, що позивач наполягає на розірванні шлюбу. В подальшому  1 липня 2024 року адвокат Влащенко О.А., який представляє інтереси ОСОБА_1 подав до суду заяву, в який  просив розглянути справу без участі сторони позивача та залишити рішення суду без  змін (а.с.113-114).
Учасники справи в судове засідання, призначене на 25 вересня 2024 року,  не з`явилися, будучи повідомленими про  дату, час і місце засідання суду, шляхом  направлення судових повідомлень  на електронні адреси представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Влащенка О.А. та представника відповідача ОСОБА_2 - адвоката  Деркач В.В., що підтверджується звітами про доставку вхідної кореспонденції Київського апеляційного суду (а.с.122, 123).
Представник відповідача ОСОБА_2 - адвокат Деркач В.В. 24 вересня 2024 року о 19:50  направила на електронну пошту суду заяву про відкладення розгляду справи у зв`язку зі своєю хворобою та записом на прийом до лікаря на 27 вересня 2024 року, а також проходженням ОСОБА_2   опромінення лікування від онкологічного захворювання, у зв`язку з чим остання не може з`явитися до суду. Крім цього, повідомила, що в Солом`янському районному суді м.Києва продовжується розгляд справи  щодо позбавлення дієздатності позивача ОСОБА_1 . Заява підписана за допомогою ЕЦП.
Враховуючи те, що адвокат Деркач В.В. до клопотання будь-яких документів щодо неможливості взяти участь у судовому засіданні саме 24 вересня 2024 року не надала, а документи надані  на підтвердження поважності причин неявки в судове засідання відповідачки ОСОБА_2 є нечитабельні та не підтверджують проходження нею лікування саме 24 вересня 2024 року,  тому суд вважав за можливе розглянути справу за відсутності відповідачки та її представника визнавши причини їх неявки неповажними.
Посилання  представника відповідача - адвоката Деркач В.В. на те, що  у Солом`янському районному суді м.Києва продовжується розгляд справи 760//6815/24 щодо позбавлення дієздатності позивача ОСОБА_1 суд до уваги не приймає, оскільки такі обставини не є перешкодою для розгляду апеляційної скарги на рішення  суду про розірвання шлюбу, яке ухвалене 22 січня 2024 року. 
Зважаючи на те, що сторони свої пояснення в суді апеляційної інстанції надали, позивач наполягає на розірванні шлюбу і від позову не відмовився, справа на розгляді апеляційного суду перебуває тривалий час (апеляційне провадження відкрито 22 березня 2024 року), колегія суддів вважала можливим розглянути справу у відсутність осіб, які не з`явилися в судове засідання,  відповідно до вимог ч.2 ст.372 ЦПК України.
Оскільки рішення ухвалене за відсутності учасників справи, то датою  ухвалення рішення є дата складення повного судового рішення ( ч.5 ст.268 ЦПК України).
Перевіривши законність і обґрунтованість  ухваленого у справі рішення, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.
Установлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебувають у шлюбі з 10 квітня 1976 року, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу.
Від шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають.
Сторони не ведуть спільного господарства та не підтримують сімейно-шлюбних стосунків.
Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив із  обґрунтованості та доведеності  позовних вимог.
Колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх такими, що відповідають обставинам справи та вимогам закону.
Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено обов`язок сторін доводити ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.
Згідно до статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.
Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.
Згідно з ч. 1 ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги.
Частинами 3 та 4 ст. 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.
За змістом ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.
Статтею 110 СК України визначено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.
Відповідно до ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.
Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу. Незгода лише будь-кого зі сторін продовжувати шлюбні стосунки є підставою для визнання її права вимагати розірвання шлюбу.
Встановивши, що шлюб між сторонами носить формальний характер, його збереження суперечить інтересам позивача, суд першої інстанції, врахувавши конституційне право особи на шлюб за вільною згодою, дійшов правильного висновку про наявність підстав для його розірвання.
Доводи апеляційної скарги про те, що сторони не припиняли ведення спільного сумісного господарства, продовжують проживати за однією адресою, спільно несуть витрати на купівлю продуктів, суд оцінює критично, оскільки такі не підтверджені належними та допустимими доказами.  
Сам по собі факт  проживання сторін за однією адресою  на дату звернення  до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу  не дає підстав  для висновку, що у  ОСОБА_1         був відсутній намір  розірвати шлюб з ОСОБА_2 .
З матеріалів справи вбачається, що ухвалою Солом`янського районного суду м.Києва від 15 листопада 2023 року за клопотанням відповідачки ОСОБА_2 , сторонам надано строк на примирення на два місяці, до 15 січня 2024 року.   
Разом з тим, у заяві, яка надійшла 27 грудня 2023 року до суду першої інстанції, представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Влащенко О.А. заявлені позовні вимоги  підтримав, зазначив, що позивач ОСОБА_1 вважає збереження сім`ї  неможливим та недоцільним, відповідачка не зробила жодного кроку для примирення, збереження сім`ї буде суперечити його інтересам.
Крім цього, на день розгляду справи судом апеляційної інстанції не було отримано доказів і не встановлено обставин того, що ОСОБА_1 змінив свою думку та бажання розірвати шлюб, або що відбулось примирення подружжя.
Доводи апеляційної скарги про те, що у позивача ОСОБА_1 може бути наявний психічний розлад, який може істотно впливати на здатність позивача усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними, суд апеляційної інстанції не приймає, оскільки відповідачем будь-яких доказів на підтвердження того, що  на день подання позову про розірвання шлюбу ОСОБА_1 був недієздатним чи особою, яка не розуміє вчинення та наслідки своїх дій, в установленому законом порядку до суду не надано.
Колегія суддів, вважає що в апеляційній скарзі представник відповідачки ОСОБА_2 - адвокат Деркач В.В. не навела переконливих та обґрунтованих мотивів, які б свідчили про помилковість висновків суду першої інстанції про неможливість збереження шлюбу.
Встановивши, що збереження сімейних відносин між сторонами є неможливим, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для розірвання шлюбу, що відповідає вимогам ст.ст. 24, 56 СК України.
Примушування будь-якої  із сторін до збереження  шлюбу суперечить  вільному волевиявленню сторони, яка наполягає на розірванні шлюбу та є обмеженням прав особи, гарантованих Конституцією України та нормами СК України.
Вирішуючи спір, суд з`ясував  узагальнені причини фактичного припинення шлюбу та мотиви, на підставі яких дійшов висновку про те, що збереження сім`ї є неможливим, а перебування у шлюбі з відповідачем суперечили б  волі позивача, оскільки примушування жінки чи чоловіка до шлюбу не допускається.
Доводи апеляційної скарги відповідача висновків суду першої інстанції не спростовують та на їх правильність не впливають.
Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, судом додержано вимоги матеріального права, а тому рішення необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення, оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.
Керуючись  ст.ст. 259, 268, 367, 374, 375, 381-384, 390  ЦПК  України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :
 
Апеляційну скаргу   ОСОБА_2 , подану адвокатом Деркач Веронікою Валеріївною, залишити без задоволення.
Рішення  Солом`янського районного суду м.Києва від 22 січня 2024 року залишити без змін.
 Постанова апеляційного суду набирає законної сили з  дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду  протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя-доповідач:                                                           О.І. Шкоріна 
 
Судді:                                                                              Є.П. Євграфова
 
                                                                                         Л.Д. Поливач