ПОСТАНОВА                                                     
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ                                 
 
20 листопада 2024 року
м. Київ
 
справа № 728/788/23
провадження № 61-7949св24
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Синельникова Є. В.,
суддів: Білоконь О. В., Осіяна О. М., Сакари Н. Ю. (суддя-доповідач),                 Шиповича В. В.,
 
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідач - ОСОБА_2 ,
треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: служба у справах дітей Бахмацької міської ради, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Бахмацького районного суду Чернігівської області від 23 січня 2024 року у складі судді Глушко О. І. та постанову Чернігівського апеляційного суд від 01 травня 2024 року у складі колегії суддів: Шарапової О. Л., Євстафіїва О. К., Скрипки А. А.,
Короткий зміст позовних вимог
1.            У квітні 2023 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: служба у справах дітей Бахмацької міської ради, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про відібрання дитини.
2.            Позов обґрунтовано тим, що він є сином ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , шлюб між якими було розірвано рішенням Борзнянського районного суду Чернігівської області від 06 лютого 2013 року.
3.            У подальшому 12 липня 2014 року між його матір`ю ОСОБА_6 та ОСОБА_2 було укладено шлюб, під час якого ІНФОРМАЦІЯ_2 народилась дочка ОСОБА_7 .
4.            Судовим наказом Борзнянського районного суду Чернігівської області від  25 квітня 2019 року у справі № 730/434/19 стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_8 аліменти на утримання дочки ОСОБА_7 .
5.            Рішенням Борзнянського районного суду Чернігівської області від 10 травня 2019 року шлюб між ОСОБА_8 (дошлюбне прізвище - ОСОБА_9 ) та ОСОБА_2 було розірвано, при цьому, вказаним судовим рішенням встановлено, що дочка ОСОБА_7 проживає разом із матр`ю.
6.            Позивач зазначав, що він постійно проживав однією сім`єю зі своєю матір`ю та молодшою сестрою ОСОБА_7 .
7.            25 лютого 2023 року його матір загинула, після чого він із сестрою проживали в сім`ї хрещеної ОСОБА_3 , яка займалася питаннями щодо поховання ОСОБА_8 та забезпечила його із сестрою всім необхідним.
8.            Позивач вказував, що рішенням виконавчого комітету Коцюбинської селищної ради Бучанського району Київської області в особі комісії з питань захисту прав дитини було вирішено передати дитину ОСОБА_7 її рідному батьку - ОСОБА_2 , після чого 30 березня 2023 року дитина ОСОБА_7 була передана батьку.
9.             ОСОБА_1 зазначав, що фактично відбувся розрив сім`ї двох дітей, що стало підставою для його звернення до суду щодо захисту своїх прав на сім`ю, та в порядку самозахисту прав його малолітньої сестри Злати відповідно до положень статті 262 СК України. 
10.         Крім того, вважав, що ОСОБА_2 ухилявся від виконання батьківських обов`язків відносно доньки ОСОБА_10 . 
11.         При цьому загальний дохід сім`ї ОСОБА_11 перевищує дохід Іваницького. Проживання дитини в м. Києві буде кращим для її майбутнього, ніж проживання в м. Бахмач.
12.         Враховуючи вищевикладене просив суд відібрати його сестру ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , від її батька ОСОБА_2 без позбавлення батьківських прав та передати ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , йому ( ОСОБА_1 ) для подальшого проживання однією сім`єю.
Короткий зміст судових рішень судів першої та апеляційної інстанції
13.         Рішенням Бахмацького районного суду Чернігівської області від 23 січня 2024 року, залишеним без змін постановою Чернігівського апеляційного суду від 01 травня 2024 року, у задоволенні позовних вимог відмовлено.
14.         Відмовляючи у задоволенні позову, суди виходили із того, що відповідач піклується про свою дитину, переймається здобуттям нею шкільної освіти, створює необхідні умови для розвитку та навчання, забезпечує необхідним, має власне житло, працює, позитивно характеризується за висновком органу опіки та піклування, вживав заходів щодо повернення дитини після смерті її матері. Також суди зазначили, що проживання з батьком відповідає найкращим інтересам дитини виходячи з положень статті 163 СК України.
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції 
15.         У травні 2024 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 .
16.         Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду від 03 червня 2024 року відкрито касаційне провадження у справі, витребувано цивільну справу і надано строк для подання відзиву на касаційну скаргу.
17.         Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 07 листопада 2024 року справу призначено до розгляду у складі колегії з п`яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами. 
Короткий зміст вимог касаційної скарги
18.         У касаційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права і порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення та задовольнити позовні вимоги.
19.         Підставою касаційного оскарження заявник зазначає відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах (пункт 3 частини другої статті 389 ЦПК України).
20.         Касаційна скарга мотивована тим, що оскаржувані судові рішення не відповідають якнайкращим інтересам обох дітей, так і кожного окремо, що є порушенням законодавства України та Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.
21.         Заявник вказує, що відповідач з 2018 року не виконував своїх батьківські обов`язки щодо утримання дочки ОСОБА_10 , тому їх матір була вимушена звернутися до суду щодо стягнення аліментів.
22.         Крім того, відповідач з 2018 року не піклувався про фізичний та духовний розвиток Злати, її навчання, підготовку до самостійного життя, не сприяв засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі.
23.         Заявник вказує, що дохід сім`ї ОСОБА_11 на порядок перевищує дохід сім`ї відповідача. 
Відзиву на касаційну скаргу не подано
Фактичні обставини справи, встановлені судами
24.          ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є сином ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .
25.         Батьками ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є ОСОБА_8 (дошлюбне прізвище - ОСОБА_9 ) та ОСОБА_2 .
26.         Судовим наказом Борзнянського районного суду Чернігівської області від 25 квітня 2019 року у справі № 730/434/19 з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_8 стягнуто аліменти на утримання доньки ОСОБА_7 .
27.         Рішенням Борзнянського районного суду Чернігівської області від 10  травня 2019 року розірвано шлюб, укладений 12 липня 2014 року між ОСОБА_8 (дошлюбне прізвище - ОСОБА_9 ) та ОСОБА_2 .
28.          ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_8 померла у м. Борзна, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , яке видано 28 лютого 2023 року Борзнянським відділом ДРАЦС у Ніжинському районі Чернігівської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції.
29.         16 березня 2023 року ОСОБА_3 , жителька АДРЕСА_1 , звернулася до Коцюбинського селищного голови із заявою про визначення місця проживання її племінниці ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з нею у зв`язку з тим, що мати дитини ОСОБА_8 загинула 25 лютого 2023 року.
30.         Як вбачається з копії протоколу № 4 від 27 березня 2023 року засідання комісії з питань захисту прав дитини сел. Коцюбинське рішенням Виконавчого комітету Коцюбинської селищної ради Бучанського району Київської області в особі комісії з питань захисту прав дитини було вирішено передати дитину ОСОБА_7 її батьку - ОСОБА_2 . При цьому було встановлено, що батько від своєї дитини не відмовлявся, має власне житло, працює та має стабільний дохід, позитивно характеризується за місцем роботи, спиртним не зловживає, наркотичних засобів не вживає, є законним представником дитини.
31.         Листом від 28 березня 2023 року виконавчий комітет Коцюбинської селищної ради Бучанського району Київської області повідомив ОСОБА_3 про відмову у задоволенні її заяви про визначення місця проживання дитини в їхній родині з урахуванням положень статті 163 СК України. Також зазначено, що батько добровільної згоди на перебування дитини у сім`ї ОСОБА_3 не надавав.
32.         У березні 2023 року ОСОБА_2 звертався до начальника служби у справах дітей Бучанської РДА, Уповноваженого Верховної Ради з прав людини, служби у справах дітей Бахмацької міської ради із заявами про надання допомоги у поверненні дитини батьку, в яких зазначав, що ОСОБА_3 незаконно викрала та вивезла дитину у АДРЕСА_1 , незаконно утримує її у себе, відмовляється від спілкування та забороняє спілкуватися з дитиною.
33.         Згідно з витягом з реєстру Бахмацької територіальної громади ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрована 07 березня 2023 року за адресою: АДРЕСА_2 (за місцем проживання батька).
34.         Згідно з виписним епікризом за № 2451 ОСОБА_2 перебував на стаціонарному лікуванні в ортопедичному відділенні КНП «Чернігівська міська лікарня № 2» Чернігівської міської ради з 13 лютого 2023 року по 22 лютого 2023 року і йому рекомендовано пересування за допомогою милиць без навантаження на кінцівки.
35.         Згідно з довідкою про доходи ОСОБА_2 працює в АТ «Чернігівобленерго» Бахмацький РЕМ, має стабільний щомісячний дохід, із якого своєчасно сплачував аліменти на утримання доньки Злати.
36.         Рішенням виконавчого комітету Бахмацької міської ради за № 175 від 11 вересня 2023 року затверджено висновок про розв`язання спору щодо відібрання дитини ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , від батька ОСОБА_2 .
37.         Як вбачається з вказаного висновку, виконавчий комітет Бахмацької міської ради, як орган опіки та піклування, вважає за недоцільне відібрання дитини ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , від батька ОСОБА_2 , жителя АДРЕСА_2 .
38.         Зі змісту акта обстеження умов проживання малолітньої ОСОБА_7 за адресою АДРЕСА_2 , складеного спеціалістами Бахмацької міської ради 11 грудня 2023 року вбачається, що умови проживання задовільні, є меблі, побутова техніка, у будинку охайно, прибрано, речі упрядковані, є килимові покриття. Для виховання дитини створено такі умови: у Злати є окреме ліжко, місце для вивченння уроків, є книги, канцелярські приладдя, багато іграшок. Сезонним одягом та взуттям дитина забезпечена. Син ОСОБА_12 має окреме ліжко у кімнаті батьків, одягом, взуттям забезпечений. Діти мають повноцінне харчування. За вказаною адресою проживають і мають постійне місце реєстрації: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , батько, ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 народдження, дочка ОСОБА_2 , учениця 1 класу ЗЗСО № 5, ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , син. Стосунки в сім`ї хороші, люблячі, є взаєморозуміння та підтрмка одне одного. Дружина ОСОБА_2 тепло та привітно говорить про Злату, турбується про неї, чекає зі школи. Умови проживання відповідають інтересам дітей. Підстав відбирати дитину ОСОБА_15 із сім`ї батька немає.
Позиція Верховного Суду
39.         Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
40.         Так, частиною другою статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
41.         Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим (частина перша статті 263 ЦПК України).
42.         Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановленні в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
43.         Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення.
Мотиви, з яких виходив Верховний Суд, та застосовані норми права
44.         Конституція України забороняє втручання в особисте і сімейне життя фізичних осіб, крім випадків, передбачених нею (стаття 32), та проголошує, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (стаття 51).
45.         Відповідно до частини першої, п`ятої статті 5 СК України держава охороняє сім`ю, дитинство, материнство, батьківство, створює умови для зміцнення сім`ї; ніхто не може зазнавати втручання в його сімейне життя, крім випадків, встановлених Конституцією України.
46.         Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.
47.         Статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.
48.         Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»).
49.         Згідно з пунктами 2-5 частини першої статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва.
50.         Відповідно до частини першої статті 170 СК України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування. Під час ухвалення рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них без позбавлення їх батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім`ї (особи) у разі здійснення такого супроводу.
51.         Водночас за приписами статті 163 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на те, щоб малолітня дитина проживала з ними. Батьки мають право вимагати відібрання малолітньої дитини від будь-якої особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду. Суд може відмовити у відібранні малолітньої дитини і переданні її батькам або одному з них, якщо буде встановлено, що це суперечить її інтересам.
52.         Європейський суд з прав людини у справі «Савіни проти України» (заява від 18 грудня 2008 року № 39948/06) вказує, що право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статті 8 Конвенції.
53.         Європейський суд у своєму рішенні у справі «Гаазе проти Німеччини» (заява від 08 квітня 2004 року № 11057/02) зазначив, що згідно з усталеною прецедентною практикою суду, взаємне почуття втіхи батьків і дитини від того, що вони постійно перебувають разом, становить важливий елемент сімейного життя, тому національні заходи, що перешкоджають реалізації такого почуття, дорівнюють втручанню у право, яке захищається статтею 8 Конвенції.
54.         Судами встановлено, що протоколом № 4 засідання комісії з питань захисту прав дитини с. Коцюбинське від 27 березня 2023 року вирішено відмовити ОСОБА_3 у визначенні місця проживання дитини ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з нею та передати дитину в присутності членів комісії з питань захисту прав дитини батьку ОСОБА_16 . 
55.         Також рішенням виконавчого комітету Бахмацької міської ради від 11  вересня 2023 року № 175 затверджено висновок про розв`язання спору щодо відібрання дитини ОСОБА_7 , 17 листопада 2016 року, від батька ОСОБА_2 , у якому вказано, що виконавчий комітет вважає за недоцільне відібрання дитини ОСОБА_17 від батька ОСОБА_2 .
56.         Таким чином, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й суд апеляційної інстанції, відмовляючи у задоволенні позовних вимог, обґрунтовано виходив із того, що відповідач піклується про свою дитину, переймається здобуттям нею шкільної освіти, створює необхідні умови для розвитку та навчання, забезпечує необхідним, має власне житло, працює, позитивно характеризується за висновком органу опіки та піклування, вживав заходів щодо повернення дитини після смерті її матері. 
57.         При цьому суд правомірно врахували, що проживання з батьком відповідає найкращим інтересам дитини виходячи з положень статті 163 СК України.
58.         Доводи заявника про те, що відповідач з 2018 року не виконував своїх батьківські обов`язки щодо отримання дочки Злати, тому їх матір була вимушена звернутися до суду щодо стягнення аліментів, відхиляються колегією суддів, оскільки, з урахуванням встановлених обставин, не впливають на правильність вирішення спору судами. Крім того, матеріали справи містять докази вчасної сплати аліментів. 
59.         Посилання заявника на те, що оскаржувані судові рішення не відповідають якнайкращим інтересам обох дітей, так і кожного окремо, є безпідставними, оскільки проживання дочки Злати зі своїм батьком відповідає її найкращім інтересам, доказів наявності загрози фізичному, духовному життю дитини під час проживання разом із батьком судами не встановлено. При цьому ОСОБА_1 є студентом, який отримує стипендію, власного житла не має, проживає в родині ОСОБА_18 , тому, враховуючи вказані обставини та висновки органів опіки та піклування, проживання Злати з батьком є доцільним та обґрунтованим, що відповідатиме вищевказаним нормам та практиці ЄСПЛ. Крім того, проживання Злати в сім`ї батька не перешкоджає ОСОБА_1 у спілкуванні з нею.
60.         Вказані, а також інші доводи, наведені в обґрунтування касаційної скарги, не можуть бути підставами для скасування судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій, оскільки вони не підтверджуються матеріалами справи, ґрунтуються на неправильному тлумаченні заявником норм матеріального і процесуального права й зводяться до переоцінки судом доказів, що у силу вимог статті 400 ЦПК України не входить до компетенції суду касаційної інстанції.
61.             Відповідно до частини першої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
62.             Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують, на законність та обґрунтованість судових рішень не впливають.
63.             У прохальній частині касаційної скарги ОСОБА_1 просить передати справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду, проте матеріали касаційної скарги не містять мотивів обґрунтування передачі справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду, не вказано підстав для передачі, а тому колегія суддів відхиляє вказане клопотання заявника.
Керуючись статтями 400, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
1.            Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
2.            Рішення Бахмацького районного суду Чернігівської області від 23 січня 2024 року та постанову Чернігівського апеляційного суд від 01 травня 2024 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.
 
Головуючий                                                                                  Є. В. Синельников
 
Судді:                                                                                             О. В. Білоконь
 
                                                                                                        О. М. Осіян
 
                                                                                                        Н. Ю. Сакара
                                                                                                       
                                                                                                        В. В. Шипович