УХВАЛА  
 
07 листопада 2024 року
м. Київ
 
справа № 191/2243/21
 
провадження № 61-14017ск24
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Лідовця Р. А. (суддя-доповідач), Гулейкова І. Ю., Луспеника Д. Д.,
 
розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 квітня 2024 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 18 вересня 
2024 року у справі за позовом ОСОБА_2 
до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання правочину недійсним, 
 
ВСТАНОВИВ:
 
У липні 2021 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики.
 
У травні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_2 про визнання правочину недійсним.
 
Рішенням Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області 
від 11 квітня 2024 року, залишеним без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 18 вересня 2024 року, позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики задоволено. 
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованість за договором позики у розмірі 10 000 дол. США.
Вирішено питання стягнення судових витрат.
У задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання правочину недійсним відмовлено.
 
У жовтні 2024 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 квітня 2024 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 18 вересня 2024 року, в якій заявник, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права, порушення норм процесуального права, просить оскаржувані судові рішення судів попередніх інстанцій скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову.
 
Згідно із частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
 
Підстави касаційного оскарження судових рішень визначені у частині другій                статті 389 ЦПК України.
 
Відповідно до абзаців першого, другого пункту 5 частини другої                                                      статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав). У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу                        в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.
 
Згідно із частиною восьмою статті 394 ЦПК України в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження та строк для подання учасниками справи відзиву на касаційну скаргу.
 
Підставою касаційного оскарження зазначених судових рішень заявник вказує неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме застосування судами першої та апеляційної інстанції норм права без урахування висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Великої Палати Верховного Суду 
від 19 травня 2020 року у справі № 910/719/19, від 19 червня 2018 року у справі 
№ 922/2383/16, від 16 травня 2018 року у справі № 910/5394/15-г, від 12 грудня 
2018 року у справі № 2-3007/11 та Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 757/31606/15-ц, від 11 червня 2021 року у справі № 753/11670/17, від 06 липня 2022 року у справі № 537/1118/20, що передбачено пунктом 1 частини другої статті 389 ЦПК України.
 
У касаційній скарзі заявник також зазначає постанови Верховного Суду України                                         від 18 вересня 2013 року у справі № 6-63цс13, від 02 липня 2014 року у справі 
№ 6-79чс14, від 13 грудня 2017 року у справі № 6-996цс17, у яких, на його думку, викладено висновки про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не були враховані судами попередніх інстанцій в оскаржуваних судових рішеннях.
 
Проте, суд касаційної інстанції звертає увагу заявника на те, що посилання                                 у касаційній скарзі на постанови Верховного Суду України, у яких, на його думку, викладено висновки про застосування норми права у подібних правовідносинах                    (а не Верховного Суду) не є підставою касаційного оскарження судового рішення.
 
Касаційна скарга подана у передбачений статтею 390 ЦПК України строк                                            та з дотриманням вимог статті 392 ЦПК України, зокрема, касаційна скарга містить підставу касаційного оскарження, передбачену пунктом 1 частини другої                         статті 389 ЦПК України.
 
Ураховуючи наведене, касаційне провадження у цій справі слід відкрити.
 
Керуючись статтями 389, 394, 395 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
 
УХВАЛИВ:
 
Відкрити касаційне провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики та зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання правочину недійсним, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 квітня 2024 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 18 вересня 
2024 року.
 
Витребувати із Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області цивільну справу № 191/2243/21.
 
Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у строк до 07 грудня 2024 року. 
 
Роз`яснити учасникам справи, які відповідно до частини шостої                                                    статті 14 ЦПК України зобов`язані зареєструвати електронний кабінет, але не зареєстрували його, що вони мають обов`язок зареєструвати свій електронний кабінет та можливість ознайомитися із копією касаційної скарги та доданих документів, що подані у цій справі, виключно через Єдину судову                             інформаційно-телекомунікаційну систему або її окрему підсистему (модуль),                         що забезпечує обмін документами.
 
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                     Р. А. Лідовець

І. Ю. Гулейков

Д. Д. Луспеник