Справа № 127/2-6351/10
Провадження № 22-ц/801/2285/2024
Категорія: 
Головуючий у суді 1-ї інстанції Волошин  С. В.
Доповідач:Береговий О. Ю.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2024 року	Справа № 127/2-6351/10	м. Вінниця	

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - Берегового О. Ю. (судді – доповідача),
суддів: Ковальчука О. В., Сала Т. Б., 
за участю секретаря судового засідання: Куленко О. В.,
учасники справи:
заявник: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп»
боржник: ОСОБА_1 
заінтересована особа: ОСОБА_2 
розглянув цивільну справу за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп», за участі боржника ОСОБА_1 , про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку пред`явлення його до виконання у цивільній справі за позовом Відкритого акціонерного товариства комерційного банку «Надра» в особі філії ВАТ КБ «Надра» Вінницьке регіональне управління до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , Приватного підприємства «ОСВ-Будсервіс» про стягнення заборгованості, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 – адвоката Опанасюка Павла Павловича на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 20 вересня 2024 року, постановлену місцевим судом за головування судді Волошина С. В.,
встановив:
У вересні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» (далі – ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп») звернулося до суду із заявою про видачу дублікату виконавчого листа та поновлення строків для пред`явлення його до виконання у цивільній справі за позовом ВАТ КБ «Надра» в особі філії ВАТ КБ «Надра» Вінницьке регіональне управління до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , Приватного підприємства «ОСВ-Будсервіс» про стягнення заборгованості.
Вимоги заяви обґрунтовані тим, що рішенням Ленінського районного суду м. Вінниці від 04 листопада 2010 року у справі №2-6351/10 стягнуто з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ПП «ОСВ-Будсервіс» на користь ВАТ КБ «Надра» заборгованість за кредитними договорами №52/МК/2008/ЦВ-980 від 26 лютого 2008 року та №143/КА/2008/ЦВ-80 від 27 червня 2008 року у розмірі 406484,89 грн. 
Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 11 січня 2021 року у справі №127/2-6351/10 замінено стягувача з ПАТ КБ «Надра», як вибулої сторони, на його правонаступника ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» у виконавчих провадженнях.
Як вказує заявник, на адвокатський запит від 01 квітня 2024 року Управлінням забезпечення примусового виконання рішень у Вінницькій області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) повідомлено, що на виконанні у Барському ВДВС у Жмеринському районі Вінницької області перебувало виконавче провадження №53189159 з виконання виконавчого листа №2-6351/10 від 24 квітня 2013 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Надра» коштів у розмірі 406484,89 грн. 23 грудня 2016 року державним виконавцем винесена постанова про відмову у відкритті виконавчого провадження на підставі п. 8 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції від 21 квітня 1999 року). Надати більш детальну інформацію щодо виконавчих проваджень неможливо у зв`язку із знищенням матеріалів виконавчих проваджень за закінченням строку їх зберігання. Разом з тим, перевіркою даних Автоматизованої системи виконавчого провадження встановлено, що виконавчі документи стороною за якими є ОСОБА_1 на виконанні у територіальних відділах ДВС Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) та у відділі примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Вінницькій області станом на 09 квітня 2024 року не перебувають.
У кредитній справі, що передана від ПАТ КБ «Надра» до ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості в розмірі 406484,89 грн відсутній. Тобто виконавчий лист був втрачений при пересиланні Барським ВДВС у Жмеринському районі Вінницької області. Факт відсутності виконавчого документа у стягувача та в органі державної виконавчої служби свідчить про те, що його було втрачено. Наразі відсутність виконавчого листа у стягувача унеможливлює виконання рішення суду та порушує права ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» як стягувача.
Посилаючись на практику Верховного Суду, заявник вказує, що строк пред`явлення виконавчого листа до виконання пропущений стягувачем з незалежних від нього причин. Окрім того, відсутність доказів направлення стягувачу державним виконавцем документів виконавчого провадження свідчить про порушення прав останнього бути обізнаним про хід виконавчого провадження та на здійснення своєчасних процесуальних заходів для запобігання порушення його прав та охоронюваних законом інтересів. 
За таких обставин заявник просив видати дублікат виконавчого листа по справі №2-6351/10 про стягнення заборгованості в розмірі 406484,89 грн щодо ОСОБА_1 , поновити строк для пред`явлення до примусового виконання дублікату цього виконавчого листа. 
Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 20 вересня 2024 року заяву ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» задоволено. 
Видано дублікат виконавчого листа по справі №2-6351/10 про стягнення заборгованості з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ПП «ОСВ-Будсервіс» на користь ВАТ «КБ «Надра» за кредитним договором №52/МК/2008/ЦВ-980 від 26 лютого 2008 року та №143/КА/2008/ЦВ-980 від 27 червня 2008 року, в розмірі 406484,89 грн, стосовно ОСОБА_1 . 
Поновлено строк пред`явлення до примусового виконання дублікату виконавчого листа по справі №2-6351/10 про стягнення заборгованості з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ПП «ОСВ-Будсервіс» на користь ВАТ «КБ «Надра» за кредитним договором №52/МК/2008/ЦВ-980 від 26 лютого 2008 року та №143/КА/2008/ЦВ-980 від 27 червня 2008 року, в розмірі 406484,89 грн, стосовно ОСОБА_1 .
Задовольняючи заяву ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп», суд першої інстанції вказав, що матеріали справи не містять доказів виконання виконавчого листа № 2-6351/10, виданий Ленінським районним судом м. Вінниці 24 квітня 2013 року, а отже відсутні і докази виконання боржником свого зобов`язання, встановленого рішенням суду. Відтак дійшов висновку, що оскільки оригінал виконавчого документа відсутній як у стягувача, так і у органів примусового виконання, він є втраченим, що є підставою для видачі дублікату виконавчого листа. Разом з тим, суд вважаючи, що заявник набув статусу стягувача у справі відповідно до ухвали Вінницького міського суду Вінницької області від 11 січня 2021 року, а про втрату оригіналу виконавчого листа дізнався лише у квітні 2024 року, дійшов висновку про необхідність поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа у справі №2-6351/10 до примусового виконання відносно боржника ОСОБА_1 , оскільки такий пропущений стягувачем з поважної причини. 
Не погоджуючись із такою ухвалою суду першої інстанції, представник заінтересованої особи – солідарного боржника ОСОБА_2 , адвокат Опанасюк П. П., оскаржує її в апеляційному порядку. Вважаючи оскаржувану ухвалу необґрунтованою, постановленою за невідповідності висновків суду обставинам справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права, просить її скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні заяви. 
Адвокат зазначає, що висновок суду про втрату виконавчого листа та наявність підстав для видачі його дублікату ґрунтується лише на підставі зміни стягувача у одному виконавчому провадженні та бездоказовому твердженні заявника про відсутність у нього виконавчого листа, однак, такий є хибним та суперечить наявним у матеріалах справи доказам. Так ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 11 січня 2021 року суд замінив стягувача на правонаступника ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» лише у виконавчих провадженнях відносно боржника ПП «ОСВ-Будсервіс», тоді як судові рішення про зміну стягувача за виконавчими листами відносно ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не приймалися. Таким чином заявник не набув статусу стягувача за виконавчими листами відносно вказаних боржників.
Скаржник також вважає недоведеним належними доказами факт втрати оригіналу виконавчого листа та здійснення його пошуку заявником. При цьому, враховуючи запит ПАТ КБ «Надра» від 15 вересня 2017 року до суду про отримання виконавчих листів вважає, що стягувач виявив відсутність виконавчих листів щонайменше 15 вересня 2017 року, однак, до заміни кредитора у зобов`язанні не порушував питання про видачу дублікатів виконавчих листів. Жодних пояснень з приводу відсутності інтересу до ходу та результатів виконавчого провадження заявником не наведено.
Крім того, скаржник вважає, що заявником жодним чином не обґрунтовується поважність причин пропуску строку, а посилання на відсутність виконавчого документа, про що йому раніше не було відомо, є неспроможними, оскільки первісному кредитору такі обставини були вочевидь відомі. 
Правом подання відзиву на апеляційну скаргу інші учасники справи не скористалися. 
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню. 
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Вказаним вимогам ухвала суду першої інстанції не відповідає з огляду на наступне.
Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є, зокрема, обов`язковість судового рішення.
Згідно зі ст. 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності встановленої законом.
Отже виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
У ч.1, 3 ст. 431 ЦПК України закріплено, що виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції. Виконавчий лист, судовий наказ, а у випадках, встановлених цим Кодексом, ухвала суду є виконавчими документами.
Як указано в п.п. 17.4 п. 17 Розділу XIII ЦПК України «Перехідні положення» у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.
Аналіз пункту 17.4 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, дозволяє дійти висновку, що єдиною підставою для видачі судом дубліката виконавчого листа є його втрата. При цьому, виданий він може бути лише за умови, якщо у встановлені строки з відповідною заявою до суду звернувся стягувач або державний/приватний виконавець.
Відповідно до ч. 1 ст. 433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.
Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 21 серпня 2019 року у справі № 2-836/11 сформульовано правовий висновок щодо можливості відмови у видачі дубліката виконавчого листа з огляду на відсутність підстав для поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання: приписи п.п. 19.4 п. 1 розділу XI «Перехідні положення» ГПК України та п.п. 17.4 п. 1 розділу XIІІ «Перехідні положення ЦПК України не суперечать приписам ч. 6 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження», ч. 1 ст. 433 ЦПК України, ч. 1 ст. 329 ГПК України. Зазначені приписи перехідних положень вказаних кодексів не забороняють суду одночасно розглянути та вирішити поставлені у заяві стягувача питання про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання та про видачу дубліката такого документа у разі його втрати або розглянути питання про видачу дубліката втраченого виконавчого документа після того, як суд поновив строк для пред`явлення цього документа до виконання.
Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що у разі пропуску стягувачем строку на пред`явлення виконавчого документа до виконання заяву стягувача про видачу дубліката втраченого виконавчого документа може бути задоволено у разі, якщо суд задовольнив заяву стягувача про поновлення пропущеного строку для пред`явлення такого документа до виконання. Тобто, якщо строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання не сплив або суд його поновив, то заява про видачу дубліката цього документа, який втрачений, вважається поданою у межах встановленого для пред`явлення його до виконання строку. Натомість, коли строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання сплив, і суд його не поновив, то за результатами розгляду заяви про видачу дубліката втраченого виконавчого документа суд відмовляє у задоволенні цієї заяви.
Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що, реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух (рішення суду у справі Жоффер де ля Прадель проти Франції від 16 грудня 1992 року).
Встановлення в законі строків на пред`явлення виконавчих листів до виконання також спрямовано на забезпечення вказаного принципу. Безпідставне поновлення строку може порушити принцип правової визначеності.
Разом з тим, сторони у розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (рішення у справі «Олександр Шевченко проти України»).
Сторона, яка приймає участь у судовому процесі, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Безпідставне та необґрунтоване поновлення строків порушує законні права та інтереси сторін і суперечить принципу (правової визначеності) права на справедливий суд, що закріплене в ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 4 листопада 1950 року, яка набрала чинності для України з 11 вересня 1997 року та згідно зі статтею 9 Конституції України є частиною національного законодавства України (п. 53 рішення Європейського суду з прав людини від 29 жовтня 2015 року в справі «Устименко проти України», заява № 32053/13 ).
Єдиною та необхідною правовою підставою для поновлення строку пред`явлення виконавчого документа до виконання є наявність в особи поважних причин пропуску пред`явлення виконавчого документа. При цьому, поважність причин є оціночною категорією та повинна визначатися, виходячи з наявності реальних обставин, які фактично унеможливили вчинення особою відповідної процесуальної дії вчасно, тобто в межах строків, установлених законодавством.
У постанові Верховного Суду від 19 квітня 2021 року у справі № 2-1316/285/11 зазначено, що єдиною підставою для видачі судом дубліката виконавчого листа є його втрата. Сам факт відсутності виконавчого документа у стягувача та в органі державної виконавчої служби свідчить про те, що його було втрачено. У той же час, обов`язковою умовою видачі дубліката виконавчого листа є звернення із такою заявою в межах встановленого законом строку для пред`явлення його до виконання або його поновлення за рішенням суду.
До аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 09 жовтня 2019 року у справі № 2-6471/06, від 03 лютого 2021 року у справі № 643/20898/13-ц, 23 червня 2021 року у справі № 2-162/12.
Дублікат – це документ, що видається замість втраченого оригіналу та має силу первісного документу. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання.
При вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа у зв`язку з його втратою заявник повинен подати докази на підтвердження втрати виконавчого листа, а суд має обов`язково перевірити, чи не було виконано рішення суду, на підставі якого його видано, та чи не втратило судове рішення законної сили.
Отже, необхідними умовами для видачі судом дубліката виконавчого листа є, по-перше, його втрата, факт якої має бути підтверджений відповідними документами, а по-друге, звернення із заявою про видачу дубліката виконавчого листа до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого листа до виконання.
Судом встановлено, що рішенням Ленінського районного суду м. Вінниці від 04 листопада 2010 року стягнуто солідарно з ОСОБА_2 .. ОСОБА_1 , ПП «ОСВ-Будсервіс» на користь ВАТ КБ «Надра» в особі філії ВАТ КБ «Надра» загальну суму заборгованості за договорами №52/МК/2008ЦВ-980 та №143/КА/2008/ЦВ-980 в розмірі 406484,89 грн (т.1, а.с. 72-74).
Додатковим рішенням Ленінського районного суду м. Вінниці від 17 грудня 2010 року стягнуто солідарно з  ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ПП «ОСВ-Будсервіс» на користь ВАТ КБ «Надра» судові витрати в виді 1700,00 грн судового збору та 120,00 грн витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи (т.1, а.с.114).
На підставі вказаних рішень за заявою представника стягувача ПАТ КБ «Надра» від 27 грудня 2012 року представнику стягувача ОСОБА_3 24 квітня 2013 року видано шість виконавчих листів (т.1, а.с.223).
Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 11 січня 2021 року замінено стягувача ВАТ КБ «Надра» в особі філії ВАТ КБ «Надра» на його правонаступника ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» у виконавчому провадженні №39225054 з виконання рішення Ленінського районного суду м. Вінниці від 04 листопада 2010 року по справі №2-6351/10 та у виконавчому провадженні №39225097 з виконання додаткового рішення Ленінського районного суду м. Вінниці від 17 грудня 2010 року (т.3, а.с.117-118).
Листом Управління забезпечення примусового виконання рішень у Вінницькій області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 09 квітня 2024 року №17622/4.2-24/вх.20439/4-24 повідомлено, що згідно даних Автоматизованої системи виконавчого провадження (спецрозділ) на виконанні у Барському відділі перебували, зокрема, наступні виконавчі провадження: 
- №38603685 з виконання виконавчого листа №2-6351/10 від 24 квітня 2013 року, виданого Ленінським районним судом м. Вінниці, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Надра» коштів в розмірі 406484,89 грн. У зв`язку з відсутністю у боржника майна, на яке можна звернути стягнення, державним виконавцем 27 листопада 2013 року винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції від 21 квітня 1999 року); 
- №42863262 з виконання виконавчого листа №2-6351/10 від 24 квітня 2013 року, виданого Ленінським районним судом м. Вінниці, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Надра» коштів в розмірі 406484,89 грн. У зв`язку з відсутністю у боржника майна, на яке можна звернути стягнення, державним виконавцем 26 березня 2015 року винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції від 21 квітня 1999 року);
- №49108701 з виконання виконавчого листа №2-6351/10 від 24 квітня 2013 року, виданого Ленінським районним судом м. Вінниці, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Надра» коштів в розмірі 406484,89 грн. У зв`язку з відсутністю у боржника майна, на яке можна звернути стягнення, державним виконавцем 26 грудня 2015 року винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції від 21 квітня 1999 року);
- №53189159 з виконання виконавчого листа №2-6351/10 від 24 квітня 2013 року, виданого Ленінським районним судом м. Вінниці, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Надра» коштів в розмірі 406484,89 грн. 23 грудня 2016 року державним виконавцем винесено постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження на підставі п. 8 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції від 21 квітня 1999 року).
Цим листом також повідомлено, що надати більш детальну інформацію не вбачається можливим, у зв`язку з тим що, відповідно до пункту 2 розділу 11 Правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями строк зберігання виконавчих проваджень, переданих до архіву органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, становить три роки, крім виконавчих проваджень постановами про накладення адміністративного стягнення, строк зберігання яких станови один рік. Відповідно матеріали виконавчих проваджень знищено. Разом з цим перевіркою даних АСВП встановлено, що виконавчі документи, стороною по якому є, зокрема, ОСОБА_1 на виконанні у територіальних відділах державної виконавчої служби Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) та у відділі примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Вінницькій області станом на 09 квітня 2024 року не перебувають (т.3, а.с.135-139).
Як було зазначено вище, виконавчий лист №2-6351/10 був виданий судом 24 квітня 2013 року, тобто після набрання чинності з 09 березня 2011 року Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про виконавче провадження» та деяких інших законодавчих актів України щодо вдосконалення процедури примусового виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб)» № 2677-VI від 04 листопада 2010 року.
Відповідно до ст. 21 Закону України «Про виконавче провадження», у редакції, чинній до 09 березня 2011 року та яка була чинною на момент набрання законної сили рішенням Ленінського районного суду м. Вінниці від 04 листопада 2010 року у цивільній справі №2-6351/10, строк пред`явлення виконавчих документів до виконання становив три роки.
Законом України від 04 листопада 2010 року №2677-VI «Про внесення змін до Закону України «Про виконавче провадження» та деяких інших законодавчих актів України щодо вдосконалення процедури примусового виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб)», Закон України «Про виконавче провадження» було викладено в новій редакції відповідно до якої зменшено строк пред`явлення до виконання виконавчих документів виданих судами, з трьох років до одного.
Пунктом 4 Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 04 листопада 2010 року №2677-VI «Про внесення змін до Закону України «Про виконавче провадження» та деяких інших законодавчих актів України щодо вдосконалення процедури примусового виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб)» встановлено, що виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені на момент їх видачі.
Відповідно до зазначеної норми виконавчі документи, видані судами до 09 березня 2011 року, підлягають пред`явленню до виконання упродовж трьох років починаючи з наступного дня після набрання рішенням законної сили.
Оскільки вказаним Законом не врегульовано питання про строк пред`явлення до виконання виконавчих документів, перебіг яких розпочався до 09 березня 2011 року та які станом на цю дату видані не були, необхідно у такому випадку застосовувати аналогію закону, а саме положення пункту 4 Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 04 листопада 2010 року №2677-VI «Про внесення змін до Закону України «Про виконавче провадження» та деяких інших законодавчих актів України щодо вдосконалення процедури примусового виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб)».
Таким чином, строк пред`явлення до виконання виконавчого документа, перебіг якого розпочався до 09 березня 2011 року, але виданого після цієї дати, також становить три роки.
Враховуючи, що 26 грудня 2015 року постановою державного виконавця виконавчий документ щодо боржника ОСОБА_1 про стягнення коштів в розмірі 406484,89 грн був повернутий стягувачу на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції від 21 квітня 1999 року), то він міг бути повторно пред`явлений до виконання до 26 грудня 2018 року. 
Крім того, 05 жовтня 2016 року набрав чинності Закон України «Про виконавче провадження» в новій редакції.
Пунктом 5 Перехідних положень вказаного Закону виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.
Із матеріалів справи слідує, що первісний стягувач ПАТ КБ «Надра» у грудні 2016 року звертався до органів ДВС з метою примусового виконання рішення суду, проте, 23 грудня 2016 року йому було відмовлено у відкритті виконавчого провадження. 
Слід зауважити, що відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» як в редакції від 21 квітня 1999 року, так і в редакції від 02 червня 2016 року, відмова у відкритті виконавчого провадження не перериває та не зупиняє строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, тобто якщо виконавче провадження не було відкрито, строк пред`явлення виконавчого документа до виконання продовжується.
Крім того, ПАТ КБ «Надра» зверталося до суду першої інстанції із заявою від 15 вересня 2017 року №14/53-209 про отримання виконавчих листів (т.1, а.с. 248а зворот), на що листом Вінницького міського суду Вінницької області від 06 жовтня 2017 року вих. №06-14/2-6351/2010/329/2017 повідомлено про отримання таких у 2013 році та відсутність підстав для їх повторної видачі відповідно до вимог ЦПК України (т.1, а.с.250)
Жодних доказів того, що первісний стягувач надалі намагався пред`являти виконавчий документ до примусового виконання, чим було б перервано строки пред`явлення виконавчого документу до виконання, або доказів зацікавленості щодо виконання судового рішення щонайменше з грудня 2016 року, а тим більше з грудня 2015 року, або до укладення договору відступлення права вимоги – немає. Не надано доказів відсутності можливості у стягувача для отримання інформації про невиконання/виконання боржником постановленого рішення.
Необхідно також зазначити, що заміна кредитора у зобов`язанні не може вважатись поважною причиною пропуску строку пред`явлення виконавчого листа до виконання, так як і не може давати більший обсяг прав новому кредитору аніж первісному кредитору в розмінні ст. 514 ЦК України. До того ж заявник під час укладення даного договору не був позбавлений можливості отримати повну інформацію щодо наявності права вимоги у ПАТ КБ «Надра». 
При цьому суд відмічає, що з моменту отримання заявником права вимоги пройшло близько чотирьох років, однак, жодних доказів про те, що в такий період часу існували об`єктивні обставини, що перешкоджали йому реалізовувати свої права стягувача, в тому числі й звернення до суду, матеріали справи не містять.
Таким чином, стягувач мав безперешкодну можливість отримати виконавчий документ у межах строку пред`явлення до виконання, у зв`язку з чим колегія суддів приходить до висновку, що строк пред`явлення виконавчого документа пропущений без поважних причин з 2018 року, тобто ще задовго до придбання ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» права вимоги. 
Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» строки у виконавчому провадженні - це періоди часу, в межах яких учасники виконавчого провадження зобов`язані або мають право прийняти рішення або вчинити дію. Строки у виконавчому провадженні встановлюються законом, а якщо вони не визначені законом - встановлюються виконавцем. Будь-яка дія або сукупність дій під час виконавчого провадження повинна бути виконана не пізніше граничного строку, визначеного цим Законом.
Стадія виконавчого провадження, як завершальна стадії судового процесу, має встановлені законом строкові межі. Зокрема, така стадія починається після видачі виконавчого документу стягувачу та закінчується фактичним виконанням судового рішення або зі спливом строку пред`явлення виконавчого документу до виконання, оскільки якщо цей строк пропущено, виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання (п. 2 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження»). Тобто, за межами цього строку виконавчі дії не вчиняються, а строк виконавчого провадження, як завершальної стадії судового процесу, спливає одночасно зі строком пред`явлення виконавчого документу до виконання.
За таких обставин, приймаючи до уваги тривалість зволікання з пред`явленням виконавчого листа до виконання, колегія суддів дійшла висновку про недоведеність належними, допустимими та достатніми доказами жодної поважної причини для поновлення пропущеного строку пред`явлення виконавчого документу до примусового виконання, а наведені заявником в заяві причини є неповажними, у зв`язку з чим за ст. 433 ЦПК України підстави для поновлення такого строку відсутні.
Однак суд першої інстанції на вказане уваги не звернув, неповно з`ясувавши  обставин справи, неправильного застосувавши норми матеріального права та порушивши норми процесуального права, дійшов помилкового висновку про поважність причин пропуску строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання та наявності підстав для видачі дублікату виконавчого листа. 
Таким чином, зважаючи на відсутність підстав для поновлення строку, і те, що вимога про видачу дубліката виконавчого листа безпосередньо пов`язується із можливістю пред`явлення його до виконання, право на яке є втраченим у зв`язку з минуванням строків його пред`явлення, підстави для видачі дублікату виконавчого листа також відсутні.
Окремо належить звернути увагу і на помилковість тверджень суду про набуття ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» статусу стягувача за виконавчим листом щодо боржника ОСОБА_1 саме на підставі ухвали Вінницького міського суду Вінницької області від 11 січня 2021 року, оскільки за цим судовим рішення ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» є правонаступником стягувача ПАТ КБ «Надра» лише за виконавчими провадженнями №39225054 та №39225097 щодо примусового виконання рішення Ленінського районного суду м. Вінниці від 04 листопада 2010 року та додаткового рішення Ленінського районного суду м. Вінниці від 17 грудня 2010 року боржником у яких є ПП «ОСВ-Будсервіс». При цьому із заявою про заміну сторони у виконавчому листі, виданому на виконання рішення про стягнення заборгованості в сумі 406484,89 грн щодо боржника ОСОБА_1 , ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» не зверталося. 
Колегія суддів вбачає також доцільним зазначити, що хоча солідарні боржники мають спільну відповідальність, а видача дублікату виконавчого листа не змінює обов`язків боржника, однак процедура видачі дубліката виконавчого листа має бути прозорою та не порушувати права кожного боржника. Проте якщо вона супроводжується порушенням прав солідарного боржника, зокрема, у випадку видачі дублікату без належної перевірки правомірності вимог, він вправі вимагати перевірки таких обставин у тому числі шляхом оскарження відповідного судового рішення. 
Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Виходячи з наведеного, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга представника солідарного боржника ОСОБА_2 – адвоката Опанасюка П. П. підлягає задоволенню, ухвала суду першої інстанції скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні заяви ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» про видачу дублікату виконавчого листа та поновлення строку пред`явлення його до виконання. 
Керуючись нормами статей 367, 368, 374, 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд, -
постановив:
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 – адвоката Опанасюка Павла Павловича задовольнити.
Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 20 вересня 2024 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.
У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» про видачу дубліката виконавчого листа щодо боржника ОСОБА_1  про стягнення заборгованості в розмірі 406484,89 грн та поновлення строку пред`явлення його до виконання у цивільній справі № 2-6351/10 за позовом Відкритого акціонерного товариства комерційного банку «Надра» в особі філії ВАТ КБ «Надра» Вінницьке регіональне управління до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , Приватного підприємства «ОСВ-Будсервіс» про стягнення заборгованості – відмовити.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий                              О. Ю. Береговий

Судді                                                       О. В. Ковальчук

       Т. Б. Сало