ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2024 р. 	Справа № 440/4979/24	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Присяжнюк О.В.,
Суддів: Любчич Л.В. ,  Спаскіна О.А. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 03.07.2024 (ухвалене суддею Костенко Г.В.)   по справі № 440/4979/24
за позовом               ОСОБА_1  
до              Головного управління Національної поліції в Полтавській області                     Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області 
про визнання дій та бездіяльності протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1  звернулася до суду з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Полтавській області, в якому просив: визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Полтавській області щодо відмови ОСОБА_1 , звільненої з посади "заступник начальника відділу режиму та технічного захисту інформації Головного управління Національної поліції в Полтавській області", в підготовці та направленні до Головного управління ПФУ в Полтавській області довідки про розмір грошового забезпечення станом на січень 2019 року, з урахуванням зміни розміру грошового забезпечення відповідно до постанови Кабінету Міністрів України  від 10.01.2019 № 6; зобов`язати Головне управління Національної поліції в Полтавській області підготувати та направити до Головного управління ПФУ в Полтавській області довідку про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 , звільненої з посади "заступник начальника відділу режиму та технічного захисту інформації Головного управління Національної поліції в Полтавській області" станом на січень 2019 року, з урахуванням зміни розміру грошового забезпечення відповідно до постанови Кабінету Міністрів України   від 10.01.2019 № 6.
Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 03.07.2023   у задоволенні позову відмовлено. 
Не погодившись із рішенням  суду першої інстанції, позивачка подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просила скасувати рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 03.07.2023 та прийняти  нове рішення, яким задовольнити позов в повному обсязі.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги, апелянтка зазначає, що відповідачем протиправно відмовлено у  виготовленні та направленні до Головного управління ПФУ в Полтавській області довідки про розмір грошового забезпечення станом на січень 2019 року, з урахуванням зміни розміру грошового забезпечення, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Про внесення змін до Положення про види, розміри і порядок надання компенсації громадянам у зв`язку з роботою, яка передбачає доступ до державної таємниці»  від 10.01.2019 № 6.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції  розглядає справу  в порядку письмового провадження за наявними   в справі матеріалами.
          Суд, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, вважає, що вимоги апеляційної скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.
          Відповідно до     ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Судовим розглядом встановлено, що з  позивачка  з 26.09.2016   звільнена зі служби в Національній поліції України, у зв`язку з чим  є пенсіонером Національної поліції України та перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Полтавській області. Пенсія позивачці  призначена з грошового забезпечення за останні 24 місяці служби перед звільненням.
10.04.2024, ОСОБА_1 звернулась до відповідача з заявою у якій просила скласти і направити до Головного управління ПФУ в Полтавській області довідку про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 , звільненої з посади "заступник начальника відділу режиму та технічного захисту інформації Головного управління Національної поліції в Полтавській області" станом на січень 2019 року, з урахуванням зміни розміру грошового забезпечення відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 10.01.2019 № 6.
Листом ГУНП в Полтавській області від 22.04.2024 № П-83, за результатами розгляду вищезазначеної заяви, позивачці повідомлено про відсутність підстав для складення оновленої довідки про розмір грошового забезпечення за прирівняною посадою поліцейського для перерахунку пенсії.
Вважаючи, що відповідачем протиправно не виготовлено довідку про розмір його грошового забезпечення, позивач звернувся до суду з цим позовом.
          Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що відсутні підстави для зобов`язання відповідача скласти та подати до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області нову довідку про розмір грошового забезпечення із обов`язковим зазначенням відомостей про розміри щомісячних основних і додаткових видів грошового забезпечення та премій для проведення перерахунку пенсій,  визначених  ст. 63 Закону № 2262-XII та Порядком № 45. 
          Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.
          Відповідно до ч. 2  ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Правовідносини у сфері пенсійного забезпечення осіб, які перебували на військовій службі, та деяких інших осіб, врегульовані Законом України № 2262-ХІІ  від 09.04.1992 "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (в подальшому - Закон № 2262-ХІІ).
Відповідно до ст. 63 Закону № 2262-XII, перерахунок раніше призначених пенсій військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей у зв`язку із введенням в дію цього Закону провадиться за документами, що є у пенсійній справі, а також додатковими документами, поданими пенсіонерами на час перерахунку.
Якщо пенсіонер згодом подасть додаткові документи, які дають право на подальше підвищення пенсії, то пенсія перераховується за нормами цього Закону. При цьому перерахунок провадиться за минулий час, але не більш як за 12 місяців з дня подання додаткових документів і не раніше, ніж з дня введення в дію цього Закону.
Усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України.
У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.
Отже, Кабінету Міністрів України надано право на встановлення умов та порядку перерахунку пенсій, а також розміри складових грошового забезпечення для такого перерахунку.
Постановою Кабінету Міністрів України № 45  від 13.02.2008 затверджено Порядок проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (в подальшому  - Порядок № 45).
Пунктом 1 Порядку № 45 передбачено, що пенсії, призначені відповідно до Закону № 2262-ХІІ, у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію згідно із Законом, перераховуються на умовах та в розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України.
Згідно із п. 4 Порядку № 45, перерахунок пенсії здійснюється на момент виникнення такого права і проводиться у строки, передбачені частинами другою і третьою статті 51 Закону. Якщо внаслідок перерахунку розмір зменшується, пенсія виплачується в раніше встановленому розмірі.
 Кабінет Міністрів України 21.02.2018   прийняв постанову № 103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб" (в подальшому - Постанова № 103).
Згідно із абз. 1 п. 3 Постанови № 103 (в редакції чинній на час спірних правовідносин),  перерахувати з 01.01.2016   пенсії, призначені згідно із Законом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) за прирівняною посадою з розміру грошового забезпечення поліцейського, враховуючи відповідні оклади за посадою, спеціальним званням, відсоткову надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, за січень 2016 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 988  від 11.11.2015   "Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції". Розмір премії визначається у середніх розмірах, що фактично виплачені за відповідною посадою (посадами) поліцейського за січень 2016 року.
Отже,     постанова Кабінету Міністрів України № 103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб" не передбачала перерахунок пенсії поліцейським (поширюється тільки на осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції), а тому норми цієї постанови щодо перерахунку пенсії не поширюються на позивача, якого звільнено з посади поліцейського.
Таким чином, визнання протиправними та нечинними цих пунктів постанови № 103 не має жодних правових наслідків для осіб, які проходили службу в органах Національної поліції, яким призначено пенсію, згідно із Законом № 2262-ХІІ, оскільки ними не визначалося вимог до компетентних органів здійснити перерахунок пенсій особам, які перебували на службі в органах Національній поліції.
Аналогічний висновок щодо застосування норм матеріального права, викладений у постановах Верховного Суду від   26.04.2023 у справі № 420/11589/22; від 29.01.2024 у справі 580/2190/22. 
Судовим розглядом встановлено, що  позивача звільнено зі служби в поліції 26.09.2016, отже його розмір грошового забезпечення у грошовому атестаті Головного управління Національної поліції в Харківській області та у довідці про щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення та премії за останні 24 календарні місяці служби підряд перед звільненням), що подаються для призначення пенсії, відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", виданої Головним управлінням Національної поліції в Харківській області, визначався з урахуванням вимог  Постанови № 988, а вимоги   Постанови № 103, Постанови № 6  щодо проведення перерахунку пенсії не мають жодного відношення до позивача.
У даній справі, спір виник щодо відмови ГУ Нацполіції виготовити та направити до ГУ ПФУ нову довідку про розмір грошового забезпечення, визначеного станом на січень   2019 року,   відповідно до статей 43 і 63 Закону № 2262-ХІІ, із врахуванням положень Порядку № 45 та постанови № 988, та Постанови № 6 із обов`язковим зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати) та премії, для проведення з  січня 2019 перерахунку пенсії позивача, через твердження про підвищення грошового забезпечення за відповідною посадою поліцейського станом на січень 2019 року.
11.11.2015   Кабінет Міністрів України прийняв постанову № 988 "Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції" (в подальшому - Постанова № 988), постанова набрала чинності 02.12.2015.
Згідно із п. 1 Постанови № 988, грошове забезпечення поліцейських складається з посадового окладу, окладу за спеціальним званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер), премії та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.
Пунктом 3 Постанови № 988  затверджено: схему окладів за спеціальним званням поліцейських у розмірах згідно з додатком 1; схему посадових окладів курсантів вищих навчальних закладів Міністерства внутрішніх справ із специфічними умовами навчання в розмірах згідно з додатком 2; схеми посадових окладів поліцейських у розмірах згідно з додатками 3-10.
Пунктом 5 Постанови № 988 визначено вичерпний перелік надбавок та доплат для поліцейських: 1) надбавку за стаж служби в поліції в розмірах згідно з додатком 11; 2) надбавку за виконання функцій державного експерта з питань таємниць та надбавку за службу в умовах режимних обмежень - у розмірах та порядку, визначених законодавством; 3) доплату за службу в нічний час - у розмірі 35 відсотків посадового окладу з розрахунку за кожну годину служби в нічний час; 4) надбавку за безперервний стаж на шифрувальній роботі - у розмірі до 20 відсотків посадового окладу (надбавка виплачується особам, які безпосередньо зайняті на шифрувальній роботі); 5) доплату за науковий ступінь кандидата або доктора наук з відповідної спеціальності, якщо діяльність за профілем відповідає науковому ступеню, - у розмірі відповідно 5 і 10 відсотків посадового окладу; 6) доплату за вчене звання у разі, коли особа займає посаду, що пов`язана з педагогічною або науковою діяльністю, і має вчене звання доцента (старшого наукового співробітника), - у розмірі 5, професора - 10 відсотків посадового окладу; 7) надбавку за почесне звання заслужений - у розмірі 10 відсотків посадового окладу; 8) підвищення на 25 відсотків посадових окладів курсантам за відмінне навчання або отримання відповідної кількості балів за шкалою ECTS за результатами екзаменаційної сесії.
Слід зазначити, що зміни до Постанови   № 988 щодо розмірів таких складових грошового забезпечення як надбавка за специфічні умови проходження служби в поліції та премія, яка має постійний характер (про які позивач просив у заяві про складення спірної довідки), після звільнення позивача зі служби та за нормами, чинними на момент звернення позивача за довідкою про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії, не вносились.
Суд апеляційної інстанції зазначає, що підставою для перерахунку пенсії відповідно до статті 63 Закону України № 2262-ХІІ є збільшення розміру складових грошового забезпечення, яке відбувається на підставі відповідного рішення Кабінету Міністрів України.
Однак, в 2019 року Кабінетом Міністрів України не приймалось рішення ані про проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону № 2262-ХІІ, ані рішення про збільшення грошового забезпечення поліцейських.
Виплата поліцейським надбавки за специфічні умови служби була запровадження на підставі Постанови № 988 та Порядку № 260, починаючи з дня набрання чинності Законом України "Про Національну поліцію", в той час як в окремих структурних підрозділах поліції в вересні 2019 було збільшено/запроваджено розмір такої надбавки та профінансовано її виплату, зокрема на підставі листа Національної поліції України від 26.07.2019 вих. № 8714/09/29-2019.
Отже, ані Порядок № 260, ані лист Національної поліції України від 26.07.2019 вих.№ 8714/09/29-201 не встановлює нові види грошового забезпечення поліцейських, а лише визначає порядок та умови виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції відповідно до визначених Постановою № 988 розмірів та видів.
Крім того, надбавка за специфічні умови проходження служби передбачена ще у первісній редакції Порядку № 260 від 06.04.2016.
Отже, виплата в вересні 2019 року надбавки за специфічні умови служби не є підставою для перерахунку пенсій колишнім поліцейським відповідно до статті 63 Закону №2262-XII.
Одночасно, суд апеляційної інстанції  зазначає, що лист Національної поліції України від 26.07.2019 вих. №8714/09/29-201, не можна розцінювати як підставу видачі нової довідки, оскільки приписами чинного законодавства чітко визначено, що пенсії, призначені за Законом № 2262-ХІІ підлягають перерахунку, у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України.
Будь-яких доказів на підтвердження того, що після призначення пенсії складові грошового забезпечення позивача, з яких йому було призначено пенсію, змінювались на підставі рішення Кабінету Міністрів України, або за рішенням Уряду вводилися додаткові види грошового забезпечення, матеріали справи не містять.
У свою чергу встановлення поліцейському за посадою, з якої звільнився позивач, надбавки за специфічні умови проходження служби в поліції, передбачену Постановою № 988, та/або збільшення відсоткового розміру премії не є введенням нового додаткового виду грошового забезпечення для відповідної категорій осіб в розумінні частини вісімнадцятої статті 43 Закону, а відтак не зумовлює виникнення підстав для перерахунку пенсії.
Суд апеляційної інстанції зазначає, що у постанові від 13.05.2020   у справі № 592/5164/16-а Велика Палата Верховного Суду підтримала правовий висновок Верховного Суду України, визначивши, що накази внутрішніх відомств, якими встановлювався розмір премії для військовослужбовців, є відомчими, внутрішніми документами, які носять тимчасовий характер, не містять нормативно-правових приписів та не породжують будь-яких правових підстав для проведення перерахунку пенсії військовослужбовців відповідно до ч. 3 ст. 63 Закону   № 2262-XII.
Із урахуванням вищевикладеного, відповідач не має правових підстав для оформлення та видачі позивачу довідки про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсії станом на листопад 2019 року, так як позивачеві пенсію призначено з лютого 2018року, тобто після 01.01.2016 та станом цю дату не приймалося жодного рішення Уряду про підвищення або введення додаткового виду грошового забезпечення за відповідною посадою.
Обставина, що в вересні 2019 року за посадою, з якої був звільнений позивач на пенсію, розпочато виплату надбавки за специфічні умови служби відповідно до Постанови № 980, не впливає на розмір пенсії позивача та не може бути підставою для проведення перерахунку пенсії.
Слід зазначити, що Верховний Суд у постанові від 14.03.2023 у справі № 380/15276/21 дійшов висновку, що збільшення відсоткового розміру окремих видів грошового забезпечення військовослужбовця  за аналогічною посадою, зокрема, надбавки за особливості проходження служби та премії, яку займав позивач на час звільнення зі служби, на підставі розпорядчих документів силових структур, не є тотожним підвищенню грошового забезпечення на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України, а тому таку зміну розміру грошового забезпечення за окремою посадою не можна розглядати як підвищення грошового забезпечення військовослужбовців в цілому.
Отже, не заперечуючи право позивача на перерахунок його пенсії, з урахуванням розміру посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, відсоткової надбавки за вислугу років, а також додаткових видів грошового забезпечення, у тому числі із урахуванням у його складі надбавки за особливості проходження служби та премії, суд зазначає, що їх розмір має бути обчислений за нормами, чинними станом на момент виникнення підстав для перерахунку пенсії, тобто станом на момент підвищення грошового забезпечення на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України.
Із врахуванням вищевикладених обставин, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що  позивач у спірних відносинах не набув права на перерахунок пенсії, оскільки   відсутні встановлені Законом № 2262-XII підстави для видачі довідки про розмір грошового забезпечення позивача, у зв`язку з чим позовні вимоги необґрунтовані та задоволенню не підлягають.
Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.
Відповідно до п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.
При прийнятті рішення у даній справі суд врахував позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки інших аргументів учасників справи), сформовану, зокрема у справах Салов проти України (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), Проніна проти України (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та Серявін та інші проти України (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі       Руїс Торіха проти Іспанії  (RuizTorija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).
Пунктом 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень визначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Із врахуванням такого підходу Європейського суду з прав людини до оцінки аргументів сторін, суд апеляційної  інстанції  вважає, що ключові аргументи апеляційної  скарги отримали достатню оцінку. 
Інші доводи і заперечення сторін на висновки суду апеляційної інстанції не впливають.
Таким чином, суд переглянувши, у межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, ретельно дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення із дотриманням       вимог матеріального та процесуального права.
Відповідно до       ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 03.07.2024  - без змін, оскільки суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням       норм матеріального і процесуального права.
          Керуючись ст. ст.      243,      308,      311,      316,      322,      325,      326,      328,      329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, - 
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Рішення  Полтавського окружного адміністративного суду від 03.07.2024 по справі № 440/4979/24 - залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена у касаційному порядку  до Верховного Суду.

Головуючий суддя 		О.В. Присяжнюк 	
Судді	   	Л.В. Любчич    О.А. Спаскін