ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 листопада 2024року
м. Київ
 
справа № 191/1058/22
провадження № 51-1398 км 24
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого                                    ОСОБА_1 ,
суддів                                              ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , 
за участю:
секретаря судового засідання           ОСОБА_4 ,
прокурора                                        ОСОБА_5 ,
в режимі відеоконференції 
засудженого                                            ОСОБА_6 , 
захисника                                                 ОСОБА_7 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу засудженого ОСОБА_6 на вирок Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05 жовтня 2023 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 13 грудня 2023 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12022046390000054, за обвинуваченням    
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Туковське Іркутської області РФ, раніше судимого вироком Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 01 квітня 2016 року за ч. 3 ст. 152, ч. 2 
ст. 153, ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 
12 років, зареєстрованого за адресою:  АДРЕСА_1 ,проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309КК України.
Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
Вироком Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05 жовтня 2023 року ОСОБА_6 засуджено за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 3 роки.
На підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання до покарання, призначеного за даним вироком, невідбутої частини покарання за попереднім вироком Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 01 квітня 2016 року, остаточно призначено ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.
Запобіжний захід ОСОБА_6 до набрання вироком законної сили не обирався.
Строк відбування покарання ухвалено рахувати з 05 жовтня 2023 року. 
Вирішено питання щодо процесуальних витрат та речових доказів у провадженні.
Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 13 грудня 2023 року вирок суду першої інстанції щодо  ОСОБА_6   залишено без змін.
За обставин, викладених у вироку, ОСОБА_6 визнано винуватим у тому, що він у невстановлені слідством час, місці та спосіб придбав особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого обмежено - канабіс, масою 4,9248 г, 5,7710 г та 11,3231 г, після чого почав незаконно зберігати вказаний наркотичний засіб при собі.
13 квітня 2022 року, приблизно об 11 год 20 хв., працівниками оперативного відділу ДУ «Синельниківська виправна колонія (№ 94)» у приміщенні міжзонного КПП, що знаходиться на території вказаної колонії за адресою: Дніпропетровська область, Синельниківський район, селище Шахтарське, вул. Миру, 7-а , проведено неповний поверхневий обшук засудженого ОСОБА_6 , під час якого виявлено паперову коробку з написом «Трокзевазин», в середині якої знаходився особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено - канабіс, масою 4,9248 г, 5,7710 г та 11,3231 г (в перерахунку на висушену речовину), який  ОСОБА_6  незаконно придбав та зберігав без мети збуту.
Вимоги касаційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі засуджений  ОСОБА_6 , посилаючись на невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, неповноту судового розгляду та істотне порушення вимог кримінального процесуального закону,  просить скасувати вирок місцевого суду та ухвалу апеляційного суду і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.  
Зазначає, що висновки судів попередніх інстанцій про доведеність його винуватості у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення зроблено не на підставі об`єктивного з`ясування всіх обставин, підтверджених доказами, які було досліджено під час судового розгляду. Висновки місцевого суду щодо встановлених обставин та оцінки доказів містять істотні суперечності, а також ґрунтуються на припущеннях. Указує, що судами не взято до уваги доводи про відсутність належних та допустимих доказів, які підтверджують встановлені обставини справи.
Крім того засуджений посилається на порушення права на захист, оскільки він починаючи з жовтня 2023 року неодноразово писав заяви про ознайомлення з матеріалами провадження, які залишились без уваги, що вплинуло на подачу касаційної скарги, до того ж вказує, що призначений безоплатний захисник неналежно виконував свої професійні обов`язки.  
Стверджує, що суддя місцевого суду ОСОБА_8 не могла брати участь у кримінальному провадженні, оскільки є родичем начальника відділення в виправній установі, де він відбував покарання, який мав на нього моральний тиск. 
Позиції учасників судового провадження
У судовому засіданні захисник ОСОБА_7 та засуджений  ОСОБА_6  підтримали доводи касаційної скарги.
Прокурор, посилаючись на законність і обґрунтованість оскаржених судових рішень, просив касаційну скаргу залишити без задоволення. 
Мотиви Суду
Заслухавши доповідь судді, пояснення сторін, перевіривши матеріали провадження та доводи, викладені в касаційній скарзі, колегія суддів дійшла наступних висновків.
Відповідно до ч. 1 ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин, і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Зі змісту касаційної скарги вбачається, що засуджений  ОСОБА_6 не погоджується із визнанням його винуватим у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, оспорює правильність встановлення фактичних обставин кримінального провадження, вказує на неповноту судового розгляду, наводить власну оцінку доказам, відмінну від оцінки, що надав суд першої  інстанції. 
Фактичні обставини кримінального провадження були предметом оцінки суду першої інстанції і вони перегляду у касаційному порядку, відповідно до вимог ч. 1 ст. 438 КПК України, не підлягають. Неповнота судового розгляду та невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження є підставами для скасування чи зміни судових рішень в апеляційному порядку, згідно зі ст. 409 КПК України.
Суд першої інстанції, дотримуючись вимог статей 86, 87, 94 КПК України, дослідив надані стороною обвинувачення докази та встановив, що вина  ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 309 КК України підтверджується, зокрема, показаннями свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , протоколом від 13 квітня 2022 року з якого слідує, що у ОСОБА_6 була вилучена коробка з написом «Трокзевазин», в середині якої знаходилася речовина рослинного походження (т. 2 а. п. 14), протоколом огляду предмету від 25 травня 2022 року, а саме диску з відеофайлом поверхневого обшуку ОСОБА_6 (т. 2 
а. п. 48), протокол огляду місця події від 13 квітня 2022 року (т. 2 а. п. 15-17), протоколом огляду предмету від 22 квітня 2022 року, згідно якого на поверхні коробки з написом «Трокзевазин» виявлено слід папілярних узорів (т. 2 а. п. 18), висновком судової трасологічної експертизи № СЕ-19/104-22/11432-Д від 
13 травня 2022 року (т. 2 а. п. 38-43), висновком судової експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів № СЕ19/104-22/9862-НЗПРАП від 20 травня 2022 року (т. 2 а. п. 25-29). 
Слід зазначити, що висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні даного кримінального проступку, за викладених у вироку обставин, а також кримінально-правова кваліфікація його дій в апеляційній скарзі не оспорювалися, тому не були предметом апеляційного розгляду. 
Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлених під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване кримінальне правопорушення було вчинено і обвинувачений є винним у вчиненні цього кримінального правопорушення.
Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами обвинувачення і захисту допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.
У вироку судом наведено переконливі аргументи, чому вони визнали обвинувачення доведеним поза розумним сумнівом, та чому не взяли до уваги те пояснення події, що надала сторона захисту.
Колегія суддів погоджується з висновками місцевого суду та вважає, що сторона обвинувачення довела поза розумним сумнівом допустимими й достатніми доказами винуватість  ОСОБА_6 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України.
Що стосується посилання в касаційній скарзі засудженого на неналежне виконання обов`язків захисником та ненадання матеріалів провадження для ознайомлення, то колегія суддів вважає їх непереконливими. 
З матеріалів справи убачається, що захисник ОСОБА_7 здійснював захист ОСОБА_6 у судах першої та апеляційної інстанцій, при цьому останньому були роз`яснені його процесуальні права, у тому числі і право на відмову від захисника, проте обвинувачений заяв з приводу відмови або заміни захисника не подавав.
У той же час захисник ОСОБА_7 брав участь у судових засіданнях місцевого та апеляційного судів, де висловлював свою думку, заявляв клопотання. 
Колегія суддів звертає увагу на те, що питання ефективності захисту не є тотожним досягненню за результатами судового розгляду бажаного для обвинуваченого результату, а полягає в наданні йому кваліфікованої юридичної допомоги із використанням власних процесуальних прав для захисту від обвинувачення в установлений законом спосіб. 
З огляду на викладене, касаційним судом не встановлено об`єктивних даних, які б свідчили про неналежне виконання професійних обов`язків адвокатом 
 ОСОБА_7 під час розгляду провадження в судах попередніх інстанцій, що могло призвести до істотного обмеження чи порушення права ОСОБА_6 на захист.
Крім того, із матеріалів кримінального провадження убачається, що 24 січня 2024 року до Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області вперше надійшла заява ОСОБА_6 від 27 грудня 2023 року про ознайомлення з матеріалами кримінального провадження для подання касаційної скарги (т. 1 
а. п. 134), тому твердження останнього про те, що він неодноразово звертався до суду із відповідними заявами починаючи з жовтня 2023 року, є хибним.
У подальшому ухвалою Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25 січня 2024 року було задоволено заяву 
ОСОБА_6 щодо ознайомлення з матеріалами кримінального провадження 
(т. 1 а. п. 137).
Відповідно до заяви від 15 лютого 2024 року ОСОБА_6 в черговий раз звернувся до місцевого суду про його ознайомлення з матеріалами кримінального провадження (т. 1 а. п. 142).
При надходженні матеріалів кримінального провадження до Верховного Суду були відсутні будь-які відомості щодо ознайомлення ОСОБА_6 з матеріалами провадження, тому ухвалою Суду від 24 червня 2024 року вказане кримінальне провадження направлено до суду першої інстанції для ознайомлення ОСОБА_6 з матеріалами провадження.
В подальшому засудженого ОСОБА_6 у повному обсязі було ознайомлено з матеріалами кримінального провадження, що підтверджується відповідною розпискою від 13.08.2024 (т. 3 а. п. 18).
Довід засудженого про те, що суддя місцевого суду ОСОБА_8 не могла брати участь у кримінальному провадженні, оскільки вона є родичем начальника відділення в установі, де він відбував покарання та який мав на нього моральний тиск, є неспроможним, оскільки кримінальне процесуальне законодавство України (ч. 1 ст. 75 КПК України) не встановлює заборону судді приймати участь у кримінальному провадженні з мотиву наведеного засудженим, тому у судді були відсутні підстави для подання заяви про самовідвід.
Крім цього, з огляду на приписи статей 75 - 80 КПК України, сторона захисту не була позбавлена права із вказаних підстав заявити відвід судді, проте таким правом не скористалася, оскільки будь-яких заяв про відвід судді або про наявність сумніву в його неупередженості матеріали справи не містять.
Під час апеляційного розгляду, суд апеляційної інстанції ретельно перевірив доводи наведені у скарзі засудженого та правильно зазначив про законність, обґрунтованість та вмотивованість вироку щодо  ОСОБА_6 , тобто встановив, що вирок судом першої інстанції ухвалено відповідно до приписів ст. 370 КПК України, з чим погоджується і суд касаційної інстанції. Ухвала апеляційного суду відповідає вимогам ст. 419 КПК України.
З урахуванням викладеного, колегією суддів не встановлено істотних порушень вимог кримінального процесуального закону та неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, які були б підставами для скасування або зміни судових рішень щодо ОСОБА_6 , тому касаційна скарга задоволенню не підлягає.
Керуючись статтями 433, 434, 436, 441, 442 КПК України, Суд 
ухвалив:
Вирок Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05 жовтня 2023 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 13 грудня 2023 року щодо ОСОБА_6 залишити без зміни, а його касаційну скаргу - без задоволення.
Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною і оскарженню не підлягає.      
Судді:

ОСОБА_1                              ОСОБА_2                                ОСОБА_3