Номер провадження: 33/813/2317/24
Номер справи місцевого суду: 511/2984/24 
Головуючий у першій інстанції Теренчук Ж.В. 
Доповідач Сєвєрова Є. С.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14.10.2024 року                                                                 м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі судді Сєвєрової Є.С.,
за участю секретаря Малюти Ю.С., 
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1  на постанову Роздільнянського районного суду Одеської області від 22 серпня 2024  року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 204 -1 КУпАП,
встановив:
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ПдРУ № 292366,  28 липня 2024 року о 18 годині 00 хвилин на південній околиці с. Кучурган, Роздільнянського району, Одеської області на відстані до 2000 м від лінії державного кордону було виявлено громадянина України ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_2 . За результатами фільтраційно- перевірочних заходів стало відомо, що вказаний громадянин, в групі осіб, а саме: з громадянами України ОСОБА_2 ,  ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_3 ,  ІНФОРМАЦІЯ_4 , намагався перетнути державний кордон України на вихід з України в Республіку Молдову в районі пп/зн 0528 на напрямку с. Кучурган (Україна) - с. Первомайськ (Республіка Молдова)поза пунктом пропуску через державний кордон України в пішому порядку з документами, що посвідчують його особу, чим порушив вимоги абзацу 1 ст. 9 Закону України "Про державний кордон України", тобто вчинив правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.2 ст. 204-1.
Постановою Роздільнянського районного суду Одеської області від 22 серпня 2024 року, визнано винним   ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП і піддано його адміністративному стягненню у вигляді штрафу в розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 8500,00 грн на користь держави. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь держави судовий збір у розмірі 605,60 грн.
Не погодившись з наведеною постановою суду, 29.08.2024 року  ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на її незаконність, просить суд скасувати постанову Роздільнянського районного суду Одеської області від 22 серпня 2024 року щодо притягнення його до адміністративної відповідальності  за ч. 2 ст. 204 -1 КУпАП та закрити провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
Апеляційна скарга обґрунтована наступним:
- протокол про адміністративне правопорушення за своїм правовим змістом є фактично обвинуваченням, яке підлягає доведенню та не може бути єдиним доказом у справі;
- рапорт інспектора прикордонної служби від 28.07.2024 не є однозначним доказом винуватості особи у вчиненні адміністративного правопорушення; 
- копії протоколів про вчинення адміністративних правопорушень, які наявні в матеріалах справи не доводять ані вину ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, ані ознаку «у групі осіб»;
- визнання своєї вини ОСОБА_2 в письмових поясненнях ніяк не впливає на підтвердження наявності в діях ОСОБА_1 складу та події правопорушення;
- скріни із телеграму та переписок також не мають жодного відношення до ОСОБА_1 та інкримінованого правопорушення;
- в матеріалах справи відсутня схема правопорушення разом з умовними позначеннями місця вчинення правопорушення, маршрут руху порушника разом із групою осіб, лінію державного кордону, фото - чи відео – фіксація факту вчинення правопорушення, пояснення свідків чи інших беззаперечних доказів;
- в протоколі не розкрито в повному обсязі суть правопорушення, а саме його об`єктивну сторону.
В судове засідання, яке призначене на 14.10.2024 о 10:40 год, ОСОБА_1 та його захисник Бакулін Д.О. не з`явилися, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи.
Згідно ч. 6 ст. 294 КУпАП неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.
Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, перевіривши доводи наведені в апеляційній скарзі, апеляційний суд вважає, що підстави скасування постанови суду першої інстанції та задоволення апеляційної скарги відсутні, виходячи з наступного.
Частиною 7 ст.294 КУпАП, передбачено, що апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Статтею 245 КУпАП передбачено, що завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.
Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зобов`язаний, зокрема, з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність особи, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Дані вимоги закону при розгляді матеріалів про адміністративне правопорушення судом першої інстанції виконані в повному обсязі.
Диспозицією ч. 2 ст. 204-1 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за перетинання або спробу перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або за документами, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади, вчинене групою осіб або особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за одне з порушень передбачених цією статтею.
Диспозиція статті має бланкетний характер, у зв`язку з чим встановлення складу адміністративного правопорушення регулюється спеціальним нормативним актом, що регулює порядок перетинання державного кордону України, яким є Закон України «Про державний кордон України».
Так, ч. 1, 2 ст. 9 Закону України «Про державний кордон України» передбачено, що перетинання державного кордону України здійснюється на шляхах сполучення через державний кордон з додержанням встановленого порядку. Пішохідне сполучення через державний кордон України здійснюється в пунктах пропуску, що встановлюються Кабінетом Міністрів України відповідно до законодавства і міжнародних договорів України, а також поза пунктами пропуску через державний кордон України у випадках, визначених законодавством.
Крім того, ч. 3 ст.9 вказаного Закону визначено, що пункт пропуску через державний кордон України - це спеціально виділена територія на залізничних та автомобільних станціях, у морських і річкових портах, аеропортах (аеродромах) з комплексом будівель, споруд і технічних засобів, де здійснюються прикордонний, митний та інші види контролю і пропуск через державний кордон осіб, транспортних засобів, вантажів та іншого майна.
Згідно з ч. 1 ст. 12 зазначеного Закону пропуск осіб, які перетинають державний кордон України, здійснюється органами Державної прикордонної служби України за дійсними документами на право в`їзду на територію України або виїзду з України.
Відповідно до Указу Президента України №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» 24 лютого 2022 року на території Україні запроваджено воєнний стан (воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень).
Відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 69/2022 в Україні запроваджено загальну мобілізацію, що передбачає здійснення визначених Законом України «Про правовий режим воєнного стану» заходів, зокрема, обмеження виїзду чоловіків 18-60 років за кордон.
Суд апеляційної інстанції вважає, що висновок районного суду про доведеність винуватості  ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КУпАП є обґрунтованим та відповідає фактичним обставинам справи.
Доводи апеляційної скарги, що протокол про адміністративне правопорушення за своїм правовим змістом є фактично обвинуваченням, яке підлягає доведенню та не може бути єдиним доказом у справі апеляційний суд враховує, однак звертає увагу на те, що висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення підтверджується зібраними по справі доказами, а саме:
- протоколом про адміністративне правопорушення ПдРУ № 292366 від  28.07.2024;
- рапортом інспектора прикордонної служби 1 категорії 4 групи ІПК віпс « ІНФОРМАЦІЯ_5 » впс « ІНФОРМАЦІЯ_6 » шт. с-нт Максима Лужанського від  28.07.2024, відповідно до якого інспектор прикордонної служби ОСОБА_5 виявив громадянина ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 поблизу ДКУ за спробу перетину кордону в невстановленому місці;
- копією постанови Роздільнянського районного суду Одеської області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за ст.204-1 ч.1 КУпАп України від 12.08.2024, відповідно до якої ОСОБА_2 визнано винним у спробі перетинання державного кордону України в групі з ОСОБА_3 та ОСОБА_1 ;
- поясненнями ОСОБА_2 , у яких останній зазначив, що 28.07.2024 прямував з міста Одеса в село Кучурган спільно з ОСОБА_3 та ОСОБА_1 та були затримані прикордонниками на блок пості. Свою провину визнає, претензій до прикордонників не має;
- копією протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 від 28.07.2024 року;
- доповідною запискою за результатами проведення перевірочних заходів, відповідно до якої містяться оперативні дані щодо узгодженості та спільності дій ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 .
Вказані докази є достовірними, оскільки вони узгоджуються між собою з урахуванням всіх обставин справи, допустимими, оскільки вони отримані та досліджені в законний спосіб, та належними, оскільки вони стосуються подій, що сталися 28 липня 2024 року та інкримінуються ОСОБА_1 .
Натомість, апеляційний суд розцінює критично посилання на те, що в матеріалах справи відсутня схема правопорушення разом з умовними позначеннями місця вчинення правопорушення, маршрут руху порушника разом із групою осіб, лінію державного кордону, фото - чи відео – фіксація факту вчинення правопорушення, пояснення свідків чи інших беззаперечних доказів, оскільки нормами КУпАП та Інструкцією з оформлення посадовими особами Державної прикордонної служби України матеріалів справ про адміністративні правопорушення, затвердженою Наказом МВС України від 18.09.2013 № 898, не передбачено таких дій при оформленні матеріалів справи за ст. 204-1 КУпАП. Присутність свідків під час кладення протоколу за ст. 204-1 КУпАП також законодавством не вимагається.
Доводи апеляційної скарги про те, що в протоколі ПдРУ № 292366 від 28.07.2024 складеного відносно ОСОБА_1 не розкрито в повному обсязі суть правопорушення, а саме його об`єктивну сторону є необґрунтованими, зважаючи на таке.
З протоколу про адміністративне правопорушення серії ПдРУ № 292366 вбачається, що 28 липня 2024 року о 18 годині 00 хвилин на південній околиці с. Кучурган, Роздільнянського району, Одеської області на відстані до 2000 м від лінії державного кордону було виявлено громадянина України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . За результатами фільтраційно- перевірочних заходів стало відомо, що вказаний громадянин, в групі осіб, а саме: з громадянами України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , намагався перетнути державний кордон України на вихід з України в Республіку Молдову в районі пп/зн 0528 на напрямку с. Кучурган (Україна) - с. Первомайськ (Республіка Молдова) поза пунктом пропуску через державний кордон України в пішому порядку з документами, що посвідчують його особу, чим порушив вимоги абзацу 1 ст. 9 Закону України "Про державний кордон України", тобто вчинив правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.2 ст. 204-1.
Тобто в зазначеному протоколі чітко визначено суть вчиненого адміністративного правопорушення із зазначення ознаки «в групі осіб», нормативний акт, який передбачає відповідальність за скоєне правопорушення.
Доводи апеляційної скарги в частині того, що в матеріали справи не доводять вину ОСОБА_1 у вчинені правопорушення у групі осіб є безпідставними, оскільки судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1  ІНФОРМАЦІЯ_2  спільнов групі осіб, а саме: з громадянами України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , намагався перетнути державний кордон України на вихід з України в Республіку Молдову в районі пп/зн 0528 на напрямку с. Кучурган (Україна) - с. Первомайськ (Республіка Молдова) поза пунктом пропуску через державний кордон України в пішому порядку з документами, що посвідчують його особу. 
Доводи скарги про те, що він не мав наміру та мотив на перетин державного кордону, лише прибув до н.п. Кучурган, а тому висновок районного суду в цій частині є помилковим, апеляційний суд не відхиляє, зважаючи на те, що районним судом було вірно встановлено, що ОСОБА_1 , який є мешканцем м. Долини Івано-Франківської області, разом з іншими особами з документами, що посвідчують особу, було виявлено прикордонним нарядом на південній околиці АДРЕСА_1 на відстані до 2000 м від лінії державного кордону. 
Мети свого перебування на такій близькості від лінії державного контролю ОСОБА_1 прикордонникам не повідомив. У відповідності до ч. 3 ст. 256 КУпАП, також не скористався своїм правом на викладення в протоколі про адміністративне правопорушення будь-яких пояснень та зауважень з приводу обставин справи. При цьому, з долучених до протоколу письмових пояснень ОСОБА_6 вбачається, що він разом з ОСОБА_3 та ОСОБА_1 прямували в с. Кучурган та були затримані прикордонниками на блок пості, свою провину визнав.
Зважаючи на викладене, приймаючи до уваги встановлені обставини справи, оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, апеляційний суд приходить до висновку про необґрунтованість доводів апеляційної скарги та вважає, що наявними у справі доказами підтверджена винуватість ОСОБА_1 у вчиненому правопорушенні за ч. 2 ст. 204-1 КУпАП.
При визначені виду та міри адміністративного стягнення, районним судом були додержані вимоги ст. 33 КУпАП.
У відповідності до п. 1 ч. 8 ст. 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.
Виходячи з вищезазначеного, апеляційний суд вважає, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою. Підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.
Керуючись ст.ст. 7, 294 КУпАП, апеляційний суд
постановив:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Постанову Роздільнянського районного суду Одеської області від 22 серпня 2024 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя 
Одеського апеляційного суду                                         Є.С. Сєвєрова