УХВАЛА                                                                         
27 листопада 2024 року
м. Київ
справа № 711/8709/19 
провадження № 61-10000 св 24
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: 
головуючого - Луспеника Д. Д. (суддя-доповідач),
суддів: Гулейкова І. Ю., Гулька Б. І., Коломієць Г. В., Лідовця Р. А., 
розглянув заяву судді ОСОБА_1 про самовідвід у справі 
за позовомОСОБА_2 до акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» про захист прав споживача фінансових послуг, стягнення заборгованості за договором банківського вкладу (депозиту) за касаційною скаргою представника ОСОБА_2 - адвоката Шимановського Артема Володимировича, на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 15 лютого 2024 року та постанову Черкаського апеляційного суду від 10 червня 2024 року,
ВСТАНОВИВ:
У листопаді 2019 року  ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк») про захист прав споживача фінансових послуг, стягнення заборгованості за договором банківського вкладу (депозиту). 
Суди розглядали справу неодноразово.
Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 24 листопада 2022 року, залишеним без змін постановою Черкаського апеляційного суду від 24 січня 
2023 року, у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.
Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 травня 2023 року касаційну скаргу       ОСОБА_2 , подану представником ОСОБА_3 , задоволено. Рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 24 листопада 2022 року та постанову Черкаського апеляційного суду від 24 січня 2023 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції (провадження № 61-2527св23).
Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 15 лютого 2024 року, залишеним без змін постановою Черкаського апеляційного суду від 10 червня 
2024 року, у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.
У липні 2024 року представник ОСОБА_2 - адвокат Шимановський А. В., звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 15 лютого 2024 року та постанову Черкаського апеляційного суду від 10 червня 2024 року, в якій, просить оскаржувані судові рішення скасувати й ухвалити нове судове рішення, яким позов ОСОБА_2 задовольнити.
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями 
від 12 липня 2024 року справу призначено судді-доповідачеві Луспенику Д. Д., судді які входять до складу колегії: Гулько Б. І., Коломієць Г. В.
Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 30 липня 2024 року, після усунення недоліків, визначених в ухвалі Верховного Суду від 18 липня 2024 року, відкрито касаційне провадження у цій справі. Витребувано цивільну справу з суду першої інстанції. Надіслано іншим учасникам справи копію касаційної скарги та доданих до неї документів. Роз`яснено право подати відзив на касаційну скаргу й надано строк для подання відзиву на касаційну скаргу. 
У серпні 2024 року справа надійшла до Верховного Суду.
Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 11 листопада 2024 року справу призначено до судового розгляду.
Відповідно до протоколу автоматичного визначення складу колегії суддів 
від 11 листопада 2024 року справу призначено судді-доповідачеві Луспенику Д. Д., судді, які входять до складу колегії: Гулейков І. Ю., Гулько Б. І., Коломієць Г. В., Лідовець Р. А.
Під час розгляду Верховним Судом справи суддя Гулейков І. Ю. заявив 
про самовідвід у справі з тих підстав, що він брав участь у Верховному Суді 
у розгляді цієї справи, а постановою Верховного Суду у складі колегії 
суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 травня 
2023 року касаційну скаргу ОСОБА_2 , подану представником ОСОБА_3 , задоволено. Ухвалені у справі попередні судові рішення 
були скасовані, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції.
У зазначеному судовому рішенні суддею висловлена певна правова позиція 
щодо спірних правовідносин, які виникли між сторонами, й щодо застосування норм матеріального і процесуального права. 
Указана заява про самовідвід підлягає задоволенню.
Підстави для відводу (самовідводу) судді визначені у статтях 36, 37 ЦПК України. Пунктом 5 частини першої статті 36 ЦПК України визначено, що суддя 
не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.
Згідно з частиною першою статті 39 ЦПК України з підстав, зазначених 
у статтях 36, 37 і 38 цього Кодексу, суддя, секретар судового засідання, експерт, спеціаліст, перекладач зобов`язані заявити самовідвід.
Відповідно до частини першої статті 40 ЦПК України питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження 
у справі.
Головна мета відводу - гарантування безсторонності суду, зокрема, щоб запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи, а мета самовідводу - запобігання будь-яким сумнівам щодо безсторонності судді.
Із практики Європейського суду з прав людини (далі ? ЄСПЛ) слідує, що при об`єктивному підході до встановлення наявності упередженості суду (суддів) повинно бути визначено окремо від поведінки судді, чи існують очевидні факти, 
що можуть поставити під сумнів його безсторонність. Коли це стосується органу, який засідає як суд присяжних, то визначається, окремо від персональної поведінки його членів, чи існують явні факти, що ставлять під сумнів неупередженість органу в цілому. Так само й у вирішенні питання щодо існування легітимних причин сумнівів у неупередженості конкретного судді (параграфи 45-50 рішення ЄСПЛ у справі «Morel проти Франції» (Morel v. France); параграф 23 рішення ЄСПЛ у справі «Pescador Valero проти Іспанії» (Pescador Valero v. Spain) або органу, що засідає у вигляді суду присяжних (параграф 40 рішення ЄСПЛ у справі 
«Luka проти Румунії» (Luka v. Romania), позиція зацікавленої сторони є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є наявність обґрунтованості сумніву 
в неупередженості суду (параграф 44 рішення ЄСПЛ у справі «Wettstein проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland); параграф 30 рішення ЄСПЛ у справі 
«Pabla Ky проти Фінляндії» (Pabla Ky v. Finland); параграф 96 рішення ЄСПЛ у справі «Micallef проти Мальти» (Micallef v. Malta).
У рішенні від 09 листопада 2006 року в справі «Білуха проти України» ЄСПЛ 
з посиланням на його усталену практику підкреслив, що наявність безсторонності відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції повинна визначатися за суб`єктивним 
та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться 
до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед іншого, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (параграф 49). Стосовно об`єктивного критерію Суд зазначив, що при вирішенні питання, чи є у справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, 
чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (параграф 52).
Згідно з пунктом 2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів, які схвалені резолюцією 2006/23 Економічної і Соціальної Ради ООН від 27 липня 2006 року, суддя заявляє самовідвід від участі у розгляді справи в тому випадку, якщо 
для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви 
в неупередженості судді.
Ураховуючи викладене, з метою уникнення сумнівів у неупередженості 
чи об`єктивності судді, заяву судді Верховного Суду Гулейкова І. Ю. про самовідвід слід задовольнити та передати справу для проведення повторного автоматизованого розподілу. 
Таким чином, колегія суддів Верховного Суду зробила висновок про наявність обґрунтованих підстав для задоволення заяви про самовідвід судді Гулейкова І. Ю.
Керуючись статтями 36, 39, 40 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
Заяву судді Верховного Суду Гулейкова Ігоря Юрійовича про самовідвід задовольнити.
 
Відвести суддю ОСОБА_1 за його заявою від участі у розгляді справи № 711/8709/19 за позовом ОСОБА_2 до акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» про захист прав споживача фінансових послуг, стягнення заборгованості за договором банківського вкладу (депозиту). 
Справупередати для проведення повторного автоматизованого розподілу.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Головуючий                                                                              Д. Д. Луспеник
Судді:                                                                                       І. Ю. Гулейков
Б. І. Гулько
Г. В. Коломієць
Р. А. Лідовець