КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
                   
Справа № 754/2243/24                                  Головуючий у 1 інстанції: Панченко О.М.
      Провадження № 22-ц/824/12926/2023                       Доповідач: Шебуєва В.А.
 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
01 жовтня 2024 року                                                                         м. Київ
 
Київський апеляційний суд в складіколегії суддів:           
судді-доповідача                                     Шебуєвої В.А., 
суддів                                   Кафідової О.В., Оніщука М.І.,
 
розглянувши в письмовому провадженні апеляційні скарги ОСОБА_1 на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 23 квітня 2024 року та додаткове рішення Деснянського районного суду м. Києва від 22 травня 2024 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів на дитину,-
 
в с т а н о в и в:
 
В лютому 2024 року ОСОБА_1 звернулася з позовом до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів на дитину. Зазначила, що перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 , який був розірваний рішенням Дніпровського районного суду м.Києва від 20 липня2021 року. У шлюбі у них народилося двоє дітей: син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та дочка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які проживають разом з нею. Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 12 березня 2012 року з ОСОБА_2 на утримання обох дітей стягнуті аліменти в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 13 травня 2011 року і до досягнення дітьми повноліття. Вказане рішення суду було передано на примусове виконання. Після досягнення сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повноліття з відповідача продовжено стягнення аліментів на неповнолітню дочку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/6 частини всіх видів доходів щомісяця, тобто в частці, яка припадає на одну дитину. Аліментів, які відповідач сплачує на дочку, недостатньо для забезпечення рівня життя, достатнього для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку дитини. Вона несе значно більші витрати на утримання дочки ніж відповідач. Дитина росте, розвивається і відповідно витрати на її утримання збільшуються. Збільшення витрат на утримання дитини також пов`язано із збільшенням індексу інфляції в державі та підвищенням цін на товари і послуги. Крім того дитина має проблеми зі здоров`ям, потребує лікування і користується медичними послугами. Також вона відвідує індивідуальні заняття з начальних предметів, з метою підготовки до складання Національного мультипредметного тесту та поглиблено вивчає англійську мову. Відповідач є військовослужбовцем Служби Безпеки України, окрім отримання грошового забезпечення за місцем проходження служби, він має й інші доходи. Згідно довідки фінансово-економічного управління Служби Безпеки України від 15 січня 2024 року №242/2/2-97 ОСОБА_2 за період проходження військової служби з 01 січня 2023 до 31 грудня 2023 року отримав дохід у розмірі 738 712,66 грн. В тому числі у вересні місяці 2023 року відповідач отримав одноразову грошову винагороду у розмірі 25 000 грн., за червень та липень. Також відповідачеві була нарахована та виплачена одноразова грошова винагорода у розмірі 25 000 грн., за серпень та вересень. Відповідач має можливість сплачувати аліменти в розмірі 1/3 частини всіх видів доходів, в такому розмірі, як він сплачував їх завжди. ОСОБА_1 просила збільшити розмір аліментів, які підлягають стягненню з ОСОБА_2 на утримання дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 1/6 до 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісяця.
Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 23 квітня 2024 року в задоволенні позову ОСОБА_5 відмовлено.
Представник ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення по справі щодо стягнення витрат на правничу допомогу в розмір 7000,00 грн.
Додатковим рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 22 травня 2024 року заяву ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів на дитину задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 понесені витрати на правничу допомогу в розмірі 3 500,00 грн.
ОСОБА_1 оскаржила в апеляційному порядку рішення Деснянського районного суду м. Києва від 23 квітня 2024 року та додаткове рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 22 травня 2024 року. Просить задовольнити її позовні вимоги та відмовити у задоволенні заяви представника ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення. Посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Вважає помилковим висновок суду про відсутність підстав для збільшення розміру аліментів на утримання дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , оскільки на утриманні ОСОБА_2 перебуває його матір, яка потребує медичної допомоги, а також погіршився стан здоров`я самого  ОСОБА_2 .  Надані відповідачем документи не мають усіх необхідних реквізитів, а тому не можуть бути прийняті як належні та допустимі докази. Як військовослужбовець Служби Безпеки України ОСОБА_2 та члени його родини мають право на безоплатну медичну допомогу, а також на ряд інших пільг. Суд не врахував покращення майнового стану ОСОБА_2 , а також того, що їх з відповідачем неповнолітня  дочка також має проблеми зі здоров`ям, проходить лікування, дотримується спеціального режиму харчування, активно готується до вступу до університету і відвідує додаткові приватні заняття з навчальних предметів. Також вважає, що у суду першої інстанції були відсутні підстави для ухвалення в справі додаткового рішення про стягнення з неї на користь ОСОБА_2 витрат на правничу допомогу в розмірі 3500,00 грн., оскільки заява про відшкодування таких витрат була зроблена представником відповідача лише після ухвалення рішення.
Представник ОСОБА_2 подав відзиви на апеляційні скарги ОСОБА_1 на рішення  та додаткове рішення суду першої інстанції. Просив апеляційні скарги залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України справа призначена до розгляду судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи за наявними в матеріалах справи документами.
Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваних  рішень суду першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували в зареєстрованому шлюбі, від якого мають двох дітей - сина  ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та дочку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 12 березня 2012 року з ОСОБА_2 були стягнуто аліменти на утримання обох дітей в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 13 травня 2011 року і до досягнення дітьми повноліття. 
Вказане рішення суду було передано на примусове виконання. 
Після досягнення сином ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , повноліття з ОСОБА_2 продовжено стягнення аліментів на неповнолітню дочку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/6 частини всіх видів його доходів щомісяця, тобто в частці, яка припадає на одну дитину.
ОСОБА_1 порушили питання про  збільшення розміру аліментів, які підлягають стягненню з ОСОБА_2 на утримання дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,  з 1/6 до 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісяця.
З`ясувавши обставини справи, дослідивши наявні в матеріалах справи, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .
Відповідно до положень ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Статтею 192 СК України визначено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Статтею 182 СК України визначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.
При цьому розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Відповідно до положень ст. 192 СК України підставою для зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
За рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 12 березня 2012 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуті аліменти в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно на  двох дітей - сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Після досягнення сином ОСОБА_7 повноліття з ОСОБА_2 продовжено стягнення аліментів на неповнолітню дочку ОСОБА_4 в частці, яка припадає на одну дитину - у розмірі 1/6 частини всіх видів його доходів щомісяця.  Тобто, після досягнення повноліття старшим сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , частка відрахувань по аліментам, які проводяться з доходів/заробітку ОСОБА_2 , зменшилася.
Позивачка ОСОБА_1 зазначила, що їх спільна з ОСОБА_2 дочка ОСОБА_4 має певні проблеми зі здоров`ям, потребує збалансованого і правильного харчування, в силу віку та з урахуванням погіршення якості навчання у школі у період воєнного стану вимушена відвідувати додаткові оплатні заняття з різних навчальних предметів та англійської мови. 
Разом з тим, наведені позивачкою обставини не є достатньою підставою для збільшення розміру аліментів, які підлягають стягненню з ОСОБА_2 на утримання дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 є військовослужбовцем Служби Безпеки України.  Згідно довідки Фінансово-економічного управління Служби Безпеки України від 15 січня 2024 року №21/2/2-98 за період з 01 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року ОСОБА_2 було нараховано 808 573,22 грн., утримано аліментів за вказаний період - 145 543,17 грн. (а.с. 26). Згідно довідки Фінансово-економічного управління Служби Безпеки України від15 січня 2024 року №21/2/2-97 за період з 01 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року ОСОБА_2 було нараховано 979 245,60 грн., утримано аліментів за вказаний період - 227 344,26 грн.(а.с. 25).
Ініціюючи збільшенні розміру аліментів на утримання дочки ОСОБА_4 до 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_2 щомісячно, позивачка ОСОБА_1 не надала суду доказів того, що аліментів, які вона одержує, недостатньо для забезпечення належного рівня життя, розвитку та навчання дочки. 
З доданих до позовної заяви копій квитанцій вбачається, що позивачка ОСОБА_1 несе витрати по оплаті додаткових занять дочки з математики та англійської мови у розмірі від 1600,00 грн. до 3360 грн. (а.с. 7-13). Разом з тим, ОСОБА_1 не надала доказів, що її витрати на утримання чи навчання дочки не покриваються утриманими з  ОСОБА_2 аліментами.
У позовній заяві позивачка ОСОБА_1 також посилається на те, що понесла значні витрати на ортодонтичне лікування дочки в сумі 34 500,00 грн. та очікує понести значні витрати на продовження лікування у майбутньому. Проте такі витрати не підлягають врахуванні під час визначення розміру аліментів, оскільки не є звичайними  та відноситься до додаткових витрат. Колегія суддів також враховує, що обов`язок утримання дитини покладатися на обох батьків. 
Судом першої інстанції встановлено судом, відповідач ОСОБА_2 має на утриманні  непрацездатну матір, яка має розлади здоров`я. Також він має певні захворювання, які   потребують лікування.
Колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції законно та обґрунтовано відмовив у позові ОСОБА_1 у зв`язку з ненаданням нею належних та достатніх доказів на підтвердження наявності підстав для збільшення розміру аліментів, які підлягають стягненню з ОСОБА_2 на утримання дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суд першої інстанції по суті вирішення спору.
Рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим. Судом було правильно застосовано норми матеріального та процесуального права та надано оцінку наведеним позивачкою доводам. 
Колегія суддів відхиляє доводи  ОСОБА_2 в частині оскарження додаткового рішення суду про стягнення на користь відповідача витрат на правничу допомогу.
Як вбачається з матеріалів справи, представник ОСОБА_2 заявив про витрати на правничу допомогу ще у відзиві на позовну заяву, зазначивши їх орієнтовний розмір 7000,00 грн. У колегії суддів відсутні підстави вважати, що стягнутий судом першої інстанції розмір витрат на правничу допомогу 3500,00 грн. не відповідає складності справи або обсягу наданої відповідачу правничої допомоги.
Апеляційні скарги ОСОБА_1 підлягають залишенню без задоволення, а рішення Деснянського районного суду м. Києва від 23 квітня 2024 року та додаткове рішення Деснянського районного суду м. Києва від 22 травня 2024 року без змін.
 
Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд, -
 
п о с т а н о в и в:
 
Апеляційні скарги ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Деснянського районного суду м. Києва від 23 квітня 2024 року та додаткове рішення Деснянського районного суду м. Києва від 22 травня 2024 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач                                                    Шебуєва В.А.
 
         Судді                                                               Кафідова О.В.
 
                                                                                Оніщук М.І.