Справа № 734/2872/24 	Головуючий у 1 інстанції Соловей В. В. 	
Провадження № 33/4823/837/24 	  	
Категорія - ч. 1 ст. 130 КУпАП    	  	

П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 листопада 2024 року 	місто Чернігів	

Чернігівський апеляційний суд в складі:
Головуючого –  судді Салая Г.А., за участю захисника Гуца А.М. 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чернігові (в режимі відеоконференції) справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Козелецького районного суду Чернігівської області від 09 вересня 2024 року, 

У С Т А Н О В И В:

  Цією постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , 

притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 і ч. 1 ст. 130 КУпАП та на підставі ст. 36 КУпАП накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. 

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь держави 605 грн 60 коп. судового збору.

Місцевим судом встановлено, що о 23.45 год. 28 червня 2024 року на вулиці Київській, буд. 37/1 у селищі Козелець Чернігівського району Чернігівської області водій ОСОБА_1 керував автомобілем «JEEP CHEROKEE», д.н.з. НОМЕР_1 , не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням та скоїв наїзд на паркани: бетонний і металопрофільний, чим порушив вимоги п. 12.1 Правил дорожнього руху. В результаті дорожньо-транспортної пригоди вказаний транспортний засіб отримав механічні пошкодження з матеріальними збитками.  
О 23.45 год. 28 червня 2024 року на вулиці Київській, буд. 37/1 у селищі Козелець Чернігівського району Чернігівської області водій ОСОБА_1 керував автомобілем «JEEP CHEROKEE», д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.9 а Правил дорожнього руху. Огляд водія ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння проводився у встановленому законодавством порядку із застосуванням технічного приладу Drager ALCOTEST 6810 № ARСЕ-0226, результат огляду становить 1.25 проміле.
Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову місцевого суду скасувати та закрити провадження по справі у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративних правопорушень.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що суд постановив рішення з порушенням матеріального та процесуального права, пославшись на відео фіксацію правопорушень як на доказ вини, допустив невідповідність висновків суду фактичним обставинам, оскільки останні містять лише фрагменти оформлення адміністративних матеріалів працівниками поліції та проведення огляду. При цьому доказів керування ОСОБА_1 транспортним засобом, немає, як і відсутній процес відібрання у нього письмових пояснень, які були написані працівником поліції, яке його змусили підписати під загрозою забрати машину на штраф майданчик. 
Крім того, вказує, що запис постійно переривається на значні проміжки часу, що прямо заборонено відповідним законодавством, що не відповідає вимогам п. 5 розділу ІІ Інструкції № 1026, а відтак і критеріям належного та допустимого доказу, адже не дає змоги перевірити правильність складення поліцейськими матеріалів та переконатися у відсутності фальсифікації. 
Також вказує на об`єктивні сумніви у неупередженості працівників поліції та на можливу фальсифікацію те, що тест на алкогольне сп`яніння проводився о 01:06 год. 29.06.2024, але результат вже був записаний до протоколу, який складений о 00:25, тобто за 41 хвилину до початку тесту.
Крім того, вказує, що відповідно до практики ЄСПЛ, яка прирівнює справи про адміністративні правопорушення до кримінального судочинства, з огляду на яке, суд не міг обґрунтовувати своє рішення письмовими поясненнями ОСОБА_1 , наданими працівникам поліції. При цьому суд не дав оцінки його доводам про те, що під час вимкнення камер, працівники поліції шляхом погроз забрати машину на штраф майданчик, змусили дати такі показання.
Вказує, що суд лише описав показання свідка ОСОБА_2 , дані ним в судовому засіданні, але не дав їм оцінку. Оскільки аудіо-, відео- фіксація допиту свідка судом не проводилася, то його адвокатом вівся запис судового засідання власними технічними засобами і хоча розуміє, що такий запис не є офіційним, однак просить суд дослідити його. Із показань цього свідка вбачається, що, почувши в себе вдома звук, схожий на вибух, він одразу вийшов на двір та побачив у своєму дворі автомобіль, із-за керма якого вийшов ОСОБА_3 , який на його запитання повідомив, що їхав на заправку і на повороті не впорався з керуванням. На місці ДТП більше нікого не було, потім почали сходитися люди. На питання суду чи був на місці ОСОБА_4 , свідок відповів, що не може сказати точно, бо пішов у будинок, маючи на увазі період часу, коли оформлялися документи, але не в момент ДТП, як можна зрозуміти з описової частини постанови. 

Заслухавши пояснення захисника, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити з наведених в ній підстав, свідка, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Відповідно ст. ст. 245, 251, 252, 280, 283 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами. При цьому орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Частина 1 статті 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. 

Відповідно до вимог пункту 2.9 «а» Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України за № 1306 від 10 жовтня 2001 року, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Згідно п. 6 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння      або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 року № 1452/735, огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, а також лікарем закладу охорони здоров`я. 
Як зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 832593 від 29.06.2024 ОСОБА_5 28.06.2024 о 23.45 год. року по вул. Київській, буд. 37/1 у селищі Козелець Чернігівського району Чернігівської області керував автомобілем «JEEP CHEROKEE», д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія в установленому законом порядку із застосуванням приладу Drager ALCOTEST 6810 № ARCE-0226, результат огляду позитивний – 1,25 %0, чим порушив вимоги п. 2.9 (а) Правил дорожнього руху, за що передбачено відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Крім того, протоколом серії ААД № 832592 від 29.06.2024 року, ОСОБА_1 28.06.2024 року о 23 год. 45 хв. в смт. Козелець, Чернігівського району Чернігівської області по вул. Київській, 37/1, керував автомобілем «JEEP CHEROKEE», д.н.з. НОМЕР_1 , не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням та скоїв наїзд на паркани: бетонний і металопрофільний, чим порушив вимоги п. 12.1 Правил дорожнього руху. В результаті дорожньо-транспортної пригоди вказаний транспортний засіб отримав механічні пошкодження з матеріальними збитками.  

Протоколи про адміністративне правопорушення відповідають вимогам ст. ст. 254, 256 КУпАП, складені уповноваженою на те особою, визначеною ст. 255 КУпАП, а наведені в них обставини підтверджуються іншими доказами, дослідженими судом.

Отже, протокол про адміністративне правопорушення є документом, що офіційно засвідчує факт учинення неправомірних дій, і є одним із джерел доказів, в силу положень ст. 251 КУпАП.

З відеозапису з нагрудних камер поліцейських, оглянутого судом, вбачається фіксація з 00:52 камерою, яка знаходиться в службовому автомобілі під час оформлення матеріалів з приводу ДТП та не відтворює обставин самого оформлення матеріалів, розмов її учасників. О 01:05  зафіксовано як працівник поліції кличе до себе ОСОБА_1 , якому пропонує продути прилад «Драгер», після продуття прилад фіксує результат 1,25 проміле, після чого ОСОБА_1 питає чи не можна ще раз продути. Надалі звучить фраза «якщо не згодні з результатом, можете проїхати у лікарню…» на цьому запис переривається. Наступний запис відбувається в службовому автомобілі поліцейських та подальше проходження огляду ОСОБА_1 в лікарні, де о 02:23 поліцейський складає протокол за ст. 130 КУпАП, в який заносить результат пройденого тесту на місці – 1,25 проміле. ОСОБА_1 проходить освідування в лікарні, результат газоаналізатора фіксує 0,94 %0, потім ще тестування в позі Ромберга та через 20 хв. повторне тестування з показником 0,84 %0, за результатами якого складено акт про перебування у стані алкогольного сп`яніння. Поводиться ОСОБА_1 спокійно, підписує документи добровільно, жодного примусу з боку працівників поліції не вбачається. ОСОБА_1 розповідає працівникам поліції про обставини ДТП та на їх питання про травму руки, допускає, що вдарився у машині.  

Такі його пояснення цілком узгоджуються з письмовими поясненнями, наданими ним працівникам поліції при оформленні адміністративних матеріалів за ст. 124 КУпАП (а.с.39), зі слів якого вказано, що він керував автомобілем та не впоравшись із керуванням, скоїв ДТП, а саме пошкодив паркан. Такі пояснення засвідчені його підписом із зазначенням «з моїх слів написано вірно, мною прочитано».

В протоколі про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП, в графі пояснення по суті правопорушення ОСОБА_1 зазначено «вину визнаю». 

Згідно розписки (а.с. 4) ОСОБА_1 у відповідності до ст. 266 КУпАП зобов`язався не керувати транспортним засобом. 

Підстав вважати вказані докази недопустимими та такими, що складені з порушенням чи під примусом, як на те вказує апелянт, апеляційний суд не вбачає. Оскільки переглянутий відеозапис з нагрудних камер поліцейських, хоча і не відображає всіх обставин подій на місці оформлення матеріалів, однак кореспондується із установленими фактичними обставинами справи та в сукупності з іншими дослідженими доказами, підтверджує вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП. 

Так, на відео зафіксовано проходження ОСОБА_1 огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці за допомогою приладу «Драгер», результат якого становив 1,25 проміле. 

У подальшому оглядом, проведеним у лікарні, підтверджено перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння, про що складено відповідний акт та висновок.

Відтак, доводи апеляційної скарги про те, що працівниками поліції записано до протоколу про адміністративне правопорушення результат пройденого тесту на місці правопорушення, до його огляду у лікарні, слушні, однак не спростовують встановленого факту перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння, підтвердженого пройденим оглядом у лікарні та зафіксованим у висновку медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції )а.с.9).

Допитаний в судовому засіданні апеляційного суду свідок ОСОБА_6 показав, що у день, коли автомобіль заїхав у паркан його будинку, коли він вийшов на вулицю, то бачив за кермом автомобіля ОСОБА_7 , в подальшому бачив, що підійшов ОСОБА_4 .

Апеляційний суд критично ставиться до таких показань свідка, оскільки останні суперечать іншим зібраним у справі доказам, дослідженим як судом першої так і апеляційної інстанції, зокрема письмовим поясненням ОСОБА_1 , наданим працівникам поліції та у лікарні.

Такими пояснення ОСОБА_1 самостійно підтвердив факт керування транспортним засобом, а тому доводи захисника про зворотне суд сприймає як спробу уникнути відповідальності.

Таким чином, доводи апеляційної скарги про недоведеність керування ОСОБА_1 транспортним засобом та відсутність складу адміністративних правопорушень, є неспроможними. 

Обґрунтування вимог апеляційної скарги щодо порушення судом першої інстанції законодавства при винесенні постанови, яке полягало у неправильній оцінці обставин, що мають значення для правильного вирішення справи та суперечностей, які мають тлумачитися на користь особи, не знайшло свого підтвердження при апеляційному перегляді, оскільки суд дослідив фактичні обставини та надав їм обґрунтовану оцінку.

Стягнення на ОСОБА_1 накладено у відповідності з вимогами ст. 33, 36 КУпАП, у розмірі, визначеному санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП, яке є більш серйозне з числа вчинених правопорушень.

За таких обставин, постанова суду першої інстанції відповідає вимогам закону, а доводи апеляційної скарги не дають підстав для її скасування. 

На підставі наведеного, керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд,                                                    

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – залишити без задоволення, а постанову Козелецького районного суду Чернігівської області від 09 вересня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП – залишити без змін.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає. 

Суддя	Г. А. Салай