ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/11/24 Справа № 175/779/14-ц 	  	Суддя у 1-й інстанції - Новік Л.М. Суддя у 2-й інстанції - Свистунова О. В.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2024 року                                                                 м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді – Свистунової О.В.,
суддів – Красвітної Т.П., Єлізаренко І.А.,
за участю секретаря – Попенко Ю.К.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро

апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства “Банк Форум”, правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю “Фінансова компанія “Інвестохіллс Веста”

на заочне рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 12 грудня 2017 року

по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства “Банк Форум”, правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю “Фінансова компанія “Інвестохіллс Веста” до ОСОБА_1 , правонаступником якої є  ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , правонаступником якого є  ОСОБА_4 , Служба у справах дітей Дніпровської районної державної адміністрації, про звернення стягнення на предмет іпотеки, –

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2014 року Публічне акціонерне товариство “Банк Форум” (далі – ПАТ “Банк Форум”) звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 , третя особа – ОСОБА_3 , про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Позовна заява мотивована тим, що між Акціонерним комерційним банком “Форум” (далі – АКБ “Форум”), правонаступником якого є ПАТ “Банк Форум”, і ОСОБА_3 укладений кредитний договір від 28 грудня 2007 року № 0421/07/03-Z, за умовами якого банк надав позичальнику кредит в сумі 203 000,00 грн. на споживчі цілі зі строком повернення кредитних коштів до 27 грудня 2014 року.

28 грудня 2007 року між ОСОБА_1 та АКБ “Форум”, правонаступником якого є ПАТ “Банк Форум”, для забезпечення виконання зобов`язань ОСОБА_3 за кредитним договором від 28 грудня 2007 року, укладений іпотечний договір № 07-1023/07, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Вербою В.М. 28 грудня 2007 року за реєстровим № 5640. Відповідно до умов цього договору ОСОБА_1 передала банку в іпотеку нерухоме майно – будинок, незавершений будівництвом, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 125,8 кв.м., житловою площею 48,0 кв.м., для забезпечення виконання зобов`язань за казаним кредитним договором.

У зв`язку з неналежним виконанням зобов`язань позичальника за кредитним договором від 28 грудня 2007 року, ПАТ “Банк Форум” звернувся з позовом до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором із ОСОБА_3 , ОСОБА_4 . Рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 15 березня 2011 року у справі № 2-522/2011 позовні вимоги банку задоволено та стягнуто на користь банку з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 заборгованість за кредитним договором від 28 грудня 2007 року в сумі 315 583,41 грн. Однак рішення суду не виконане, грошові кошти на користь банку не стягнуті, заборгованість за кредитним договором не погашена.

Зазначало, що станом на 14 листопада 2013 року, загальна заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором від 28 грудня 2007 року № 0421/07/03-Z складає 331 793, 94 грн.

Ураховуючи викладене, ПАТ “Банк Форум” просив суд звернути стягнення на користь банку на нерухоме майно – будинок, незавершений будівництвом, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_1 , відповідно до іпотечного договору від 28 грудня 2007 року № 07-1023/07 в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_3 за кредитним договором від 28 грудня 2007 року в сумі 331 793,94 грн., у тому числі, заборгованість за кредитом – 193 331,89 грн., заборгованість за нарахованими процентами – 96 926,95 грн., пеня – 41 535,10 грн., шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження з початковою ціною визначеною у виконавчому провадженні суб`єктом оціночної діяльності відповідно до чинного законодавства.

Заочним рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 12 грудня 2017 року у задоволенні позову ПАТ “Банк Форум” - відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що оскільки рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 07 грудня 2016 року задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 до ПАТ “Банк Форум”, треті особи: орган опіки та піклування виконавчого комітету Дніпропетровської районної ради Дніпропетровської області, ОСОБА_3 , приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Верба В.М., про визнання правочину недійсним та визнано іпотечний договір № 07-1023/07 від 28 грудня 2007 року укладений між ОСОБА_1 та ПАТ “Банк Форум” нікчемним і скасовано його, тому позовні вимоги банку необґрунтовані та задоволенню не підлягають.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 14 листопада 2018 року апеляційну скаргу ПАТ “Банк Форум” залишено без задоволення. Заочне рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 12 грудня 2017 року залишено без змін.

Постанова апеляційного суду мотивована тим, що оскільки нікчемність іпотечного договору від 28 грудня 2007 року № 07-1023/07, який укладений між ОСОБА_1 та ПАТ “Банк Форум”, підтверджена судовими рішеннями, які набрали законної сили, є чинними та мають преюдиціальне значення, тому суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог банку.

Постановою Верховного Суду від 21 жовтня 2020 року касаційну скаргу ПАТ “Банк Форум” в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ “Банк Форум” задоволено частково.

Постанову Дніпровського апеляційного суду від 14 листопада 2018 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

В апеляційній скарзі ПАТ “Банк Форум” в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ “Банк Форум”, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції порушено принцип «остаточності судового рішення».

Вважає, що суд першої інстанції безпідставно відмовляв у задоволенні клопотань банку про зупинення провадження у цій справі до розгляду судом касаційної інстанції справи № 175/4162/14-ц за позовом ОСОБА_1 до ПАТ “Банк Форум”, треті особи: орган опіки та піклування виконавчого комітету Дніпропетровської районної ради Дніпропетровської області, ОСОБА_3 , приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Верба В.М., про визнання правочину недійсним, нікчемним та його скасування, за касаційною скаргою ПАТ “Банк Форум” на рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 07 грудня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 31 серпня 2017 року.

Зазначає, що справи між собою пов`язані, адже предметом спору у справі № 175/4162/14-ц є визнання недійсним договору іпотеки нерухомого майна, на яке у справі № 175/779/14-ц банк хоче звернути стягнення.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 14 квітня 2022 року залучено до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору – Службу у справах дітей Дніпровської районної державної адміністрації.

Згідно свідоцтва про смерть серія НОМЕР_1 від 14 липня 2022 року, виданого Шевченківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), відповідач ОСОБА_1 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , актовий запис № 1732. (т.3 а.с.23).

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 01 вересня 2022 року зупинено провадження у справі за апеляційною скаргою ПАТ “Банк Форум” на заочне рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 12 грудня 2017 року по цивільній справі за позовом ПАТ “Банк Форум” до ОСОБА_1 , треті особи: ОСОБА_3 , Служба у справах дітей Дніпровської районної державної адміністрації, про звернення стягнення на предмет іпотеки – до вступу та залучення до участі у справі правонаступників померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 – ОСОБА_1 .

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 08 червня 2023 року поновлено провадження у справі та призначено справу до розгляду.

Згідно свідоцтва про смерть серія НОМЕР_2 від 29 червня 2023 року, виданого Соборним відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), третя особа ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , актовий запис № 2713 (т.3 а.с.188).

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 31 серпня 2023 року зупинено провадження у справі за апеляційною скаргою ПАТ “Банк Форум” на заочне рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 12 грудня 2017 року по цивільній справі за позовом ПАТ “Банк Форум” до ОСОБА_1 , треті особи: ОСОБА_3 , Служба у справах дітей Дніпровської районної державної адміністрації, про звернення стягнення на предмет іпотеки – до вступу та залучення до участі у справі правонаступників померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 .

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 12 квітня 2024 року поновлено провадження у справі та призначено справу до розгляду.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 28 травня 2024 року витребувано у Державного нотаріального архіву в Дніпропетровській області письмову інформацію чи відкривалась спадкова справа після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованого за останнім місцем проживання: АДРЕСА_2 , з обов`язковим надання належним чином завіреного витягу зі спадкового реєстру та повної копії спадкової справи.

Згідно листа від 05 червня 2024 року вих. № 935/01-21 Державний нотаріальний архів в Дніпропетровській області повідомив апеляційний суд, що згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підстави свідоцтва про право на спадщину) № 77204384 від 04 червня 2024 року, спадкова справа до спадкового майна ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , не заводилась.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 25 червня 2024 року клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю “Фінансова компанія “Інвестохіллс Веста” (далі – ТОВ “ФК “Інвестохіллс Веста”) про заміну сторони позивача задоволено.

Залучено до участі у справі за позовом ПАТ “Банк Форум” до ОСОБА_1 , треті особи: ОСОБА_3 , Служба у справах дітей Дніпровської районної державної адміністрації, про звернення стягнення на предмет іпотеки у якості позивача – правонаступника ТОВ “ФК “Інвестохіллс Веста”.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 25 червня 2024 року залучено до участі у справі в якості правонаступника померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 відповідачки  ОСОБА_1  – ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , по цивільній справі за позовом ПАТ “Банк Форум”, правонаступником якого є ТОВ “ФК “Інвестохіллс Веста” до ОСОБА_1 , треті особи: ОСОБА_3 , Служба у справах дітей Дніпровської районної державної адміністрації, про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 24 вересня 2024 року залучено до участі у справі в якості правонаступника померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 третьої особи  ОСОБА_3 – ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , по цивільній справі за позовом ПАТ “Банк Форум”, правонаступником якого є ТОВ “ФК “Інвестохіллс Веста” до ОСОБА_1 , правонаступником якої є ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , Служба у справах дітей Дніпровської районної державної адміністрації, про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Відзив на апеляційну скаргу учасниками справи подано не було.

Колегія суддів звертає увагу, що про час та місце слухання даної справи апеляційним судом учасники справи повідомлені належним чином у відповідності до вимог статей 128-130 ЦПК України, що підтверджується наявними в матеріалах справи рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень, розпискою та довідками про доставку електронного листа і смс-повідомлення.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги

Судом першої інстанції встановлено, що 28 грудня 2007 року між ОСОБА_1 та АКБ “Форум”, правонаступником якого є ПАТ “Банк Форум”, для забезпечення виконання зобов`язань ОСОБА_3 за кредитним договором від 28 грудня 2007 року № 0421/07/03-Z, укладений іпотечний договір № 07-1023/07, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Вербою В.М. 28 грудня 2007 року за реєстровим № 5640.

Відповідно до умов іпотечного договору від 28 грудня 2007 року № 07-1023/07 ОСОБА_1 передала ПАТ “Банк Форум” в іпотеку нерухоме майно, будинок, незавершений будівництвом, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 125,8 кв.м., житловою площею 48,0 кв.м., для забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором від 28 грудня 2007 року № 0421/07/03-Z, а саме повернення кредитних коштів в розмірі 203 000,00 грн., з кінцевим терміном повернення до 27 грудня 2014 року, здійснення повернення кредиту згідно з умовами кредитного договору та сплати процентів за користування кредитними коштами з розрахунку 18 % річних, а також сплати можливих неустойок у розмірах та у випадках, передбачених кредитним договором, а також сплати інших витрат на здійснення забезпеченої іпотекою вимоги.

У зв`язку з неналежним виконанням зобов`язань позичальника за кредитним договором від 28 грудня 2007 року № 0421/07/03-Z, ПАТ “Банк Форум” звернувся з позовом до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором з ОСОБА_3 , ОСОБА_4 .

Рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 15 березня 2011 року у справі № 2-522/2011 позов АКБ “Форум” до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3 , ОСОБА_4 у солідарному порядку заборгованість за кредитним договором від 28 грудня 2007 року № 0421/07/03-Z в сумі 315 583,41 грн., з яких: заборгованість за кредитом – 193 331,89 грн, заборгованість за процентами за користування кредитними коштами – 64 876,28 грн., пеня – 57 375,24 грн.

Вирішено питання розподілу судових витрат (а.с.23 т.1).

Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 07 грудня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ПАТ “Банк Форум”, треті особи: орган опіки та піклування виконавчого комітету Дніпропетровської районної ради Дніпропетровської області, ОСОБА_3 , приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Верба В.М., про визнання правочину недійсним, нікчемним та про його скасування задоволено.
Визнано іпотечний договір від 28 грудня 2007 року № 07-1023/07, укладений між ОСОБА_1 та ПАТ “Банк Форум”, нікчемним і скасовано його (а.с.99-101 т.1).
Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 31 серпня 2017 року рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 07 грудня 2016 року залишено без змін.

Відмовляючи у задоволенні дійсних позовних вимог ПАТ “Банк Форум” до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 07 грудня 2016 року задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 до ПАТ “Банк Форум”, треті особи: орган опіки та піклування виконавчого комітету Дніпропетровської районної ради Дніпропетровської області, ОСОБА_3 , приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Верба В.М., про визнання правочину недійсним та визнано іпотечний договір № 07-1023/07 від 28 грудня 2007 року укладений між ОСОБА_1 та ПАТ “Банк Форум” нікчемним і скасовано його, тому позовні вимоги банку необґрунтовані та задоволенню не підлягають.

Проте, колегія суддів з такими підставами відмови у задоволенні позовних вимог погодитися не може, виходячи з наступного.

Статтею 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

У статті 526 ЦК України зазначено загальні умови виконання зобов`язання, а саме: зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно з частиною першою статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом (частина друга статті 598 ЦК України).
Відповідно до статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Виходячи зі змісту статей 526, 599 ЦК України зобов`язання буде вважатися виконаним належним чином, якщо таке виконання здійснене відповідно до умов договору та вимог законодавства, а якщо умови виконання не визначені у договорі або законі, то вони повинні бути виконані відповідно до звичаїв ділового обороту або до вимог, що зазвичай ставляться.
Виконання зобов`язання може забезпечуватися заставою (частина перша статті 546 ЦК України).
Іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи (стаття 575 ЦК України).
Відповідно до статті 1 Закону України “Про іпотеку” іпотека – це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Згідно із частиною першою статті 7 цього Закону за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання.
Відповідно до статей 12 і 33 Закону України “Про іпотеку” одним зі способів захисту прав та інтересів іпотекодержателя є звернення стягнення на предмет іпотеки.
Підставами звернення стягнення на предмет іпотеки є рішення суду, виконавчий напис нотаріуса або договір про задоволення вимог іпотекодержателя (частина третя статті 33 Закону України “Про іпотеку”).
З огляду на вказане Закон України “Про іпотеку” визначає такі способи звернення стягнення на предмет іпотеки: судовий (звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду); позасудовий: захист прав нотаріусом (звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі виконавчого напису нотаріуса) або самозахист (згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя).
Способами задоволення вимог іпотекодержателя під час звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду (стаття 39 Закону України “Про іпотеку”) є: 1) реалізація предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів (статті 41-47 Закону України “Про іпотеку”); 2) продаж предмета іпотеки іпотекодержателем будь-якій особі-покупцеві (стаття 38 Закону).
Способами задоволення вимог іпотекодержателя під час звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідного застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, є (частина третя статті 36 Закону України “Про іпотеку”): 1) передача іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання у порядку, встановленому статтею 37 цього Закону; 2) право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 вказаного Закону.
У разі порушення іпотекодавцем обов`язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов`язання, а в разі його невиконання – звернути стягнення на предмет іпотеки (частина перша статті 12 Закону України “Про іпотеку”).
У разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки (частина перша статті 33 Закону України “Про іпотеку”).
У разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору (частина перша статті 35 Закону України “Про іпотеку”). Положення вказаної частини не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку (частина друга статті 35 Закону України “Про іпотеку”).
Вимога, встановлена частиною першою статті 35 Закону України “Про іпотеку”, не перешкоджає іпотекодержателю здійснювати свої права, визначені статтею 12 цього Закону, без попереднього повідомлення іпотекодавця, якщо викликана таким повідомленням затримка може спричинити знищення, пошкодження чи втрату предмета іпотеки (частина третя статті 35 Закону України “Про іпотеку”).

Сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки (частина перша статті 36 Закону України “Про іпотеку”).

Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до Закону України “Про іпотеку”. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя (частина третя статті 36 цього Закону) не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки (частина друга статті 36 вказаного Закону). Це означає, що у разі, якщо у договорі про задоволення вимог іпотекодержателя сторони передбачили обидва, вказані у частині третій статті 36 Закону України “Про іпотеку”, способи задоволення вимог іпотекодержателя (статті 37, 38 вказаного Закону), то їх наявність не перешкоджає іпотекодержателю застосувати: 1) судовий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом задоволення вимог іпотекодержателя у спосіб реалізації предмета іпотеки на прилюдних торгах; 2) позасудовий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі виконавчого напису нотаріуса.

Згідно з частиною другою статті 35 Закону України “Про іпотеку” визначена у частині першій цієї статті процедура подання іпотекодержателем вимоги про усунення порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору (яка передує прийняттю іпотекодержателем рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки у позасудовий спосіб на підставі договору) не є перешкодою для реалізації іпотекодержателем права звернутись у будь-який час за захистом його порушених прав до суду з вимогами: 1) про звернення стягнення на предмет іпотеки у спосіб його реалізації шляхом проведення прилюдних торгів (статті 41-47 вказаного Закону) – незалежно від того, які способи задоволення вимог іпотекодержателя сторони передбачили у відповідному договорі (в іпотечному застереженні); 2) про звернення стягнення на предмет іпотеки у спосіб продажу предмета іпотеки іпотекодержателем будь-якій особі-покупцеві (стаття 38 цього Закону) – якщо у відповідному договорі (в іпотечному застереженні) сторони цей спосіб задоволення вимог іпотекодержателя, встановлений статтею 38 Закону України “Про іпотеку”, не передбачили. Судовий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки згідно з абзацом п`ятим частини першої статті 39 Закону України “Про іпотеку” суд у резолютивній частині відповідного рішення обов`язково визначає спосіб реалізації предмета іпотеки: або шляхом проведення прилюдних торгів, або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 вказаного Закону.

Відповідно до статті 41 Закону України “Про іпотеку” реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса, проводиться, якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на прилюдних торгах, у тому числі у формі електронних торгів, у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України “Про виконавче провадження”, з дотриманням вимог цього Закону.

Відповідно до частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно зі статтею 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).
Відповідно до статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Згідно зі статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
З огляду на зазначені висновки щодо застосування статей 35, 36, 37, 38 і 39 Закону України “Про іпотеку”, враховуючи обов`язковість договору для сторін (стаття 629 ЦК України), сторони, визначаючи його умови, реалізували принцип свободи договору (пункт 3 частини першої статті 3, стаття 627 ЦК України).
Відповідні правові висновки викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 21 березня 2018 року у справі № 235/3619/15-ц (провадження № 14-11цс18) та від 29 травня 2019 року у справі № 310/11024/15-ц (провадження № 14-112цс19).
Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Частиною першою статті 17 зазначеного Закону передбачено, що Іпотека припиняється у разі: припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її. Якщо предметом іпотечного договору є земельна ділянка і розташована на ній будівля (споруда), в разі знищення (втрати) будівлі (споруди) іпотека земельної ділянки не припиняється; з інших підстав, передбачених цим Законом. Вказані положення кореспондуються зі статтею 593 Цивільного кодексу України.

Колегія суддів зазначає, що наявність самого судового рішення про стягнення з боржника на користь кредитора заборгованості за кредитним договором за наведеними вище положеннями законодавства не є підставою для припинення грошового зобов`язання боржника і припинення іпотеки та не позбавляє кредитора права задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки у спосіб, передбачений законодавством. Застосування кредитором іншого законного засобу для захисту свого порушеного та не поновленого боржником належним чином права не є подвійним стягненням заборгованості. Зазначена правова позиція відображена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 вересня 2018 року у справі № 921/107/15-г/16.

Суд першої інстанції, встановивши, що рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 07 грудня 2016 року, яке ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 31 серпня 2017 року залишено без змін, іпотечний договір від 28 грудня 2007 року № 07-1023/07 скасовано та визнано нікчемним, дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ПАТ “Банк Форум” про звернення стягнення на предмет іпотеки.

ПАТ “Банк Форум” в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ “Банк Форум”, звертаючись до суду із апеляційною скаргою, посилалось на те, що судом першої інстанції у порушення вимог процесуального права безпідставно відмовлено задоволенні клопотань про зупинення провадження у цій справі до розгляду судом касаційної інстанції справи за позовом ОСОБА_1 до ПАТ “Банк Форум”, треті особи: орган опіки та піклування виконавчого комітету Дніпропетровської районної ради Дніпропетровської області, ОСОБА_3 , приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Верба В.М., про визнання правочину недійсним, за касаційною скаргою ПАТ “Банк Форум” на рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 07 грудня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 31 серпня 2017 року, оскільки справи між собою пов`язані.

Законом України від 22 грудня 2005 року № 3262-IV “Про доступ до судових рішень” (далі – Закон № 3262-IV) регулюються відносини щодо забезпечення доступу до судових рішень (рішень, судових наказів, постанов, вироків, ухвал), ухвалених судами загальної юрисдикції, та введення Єдиного державного реєстру судових рішень (стаття 1 цього Закону).

Згідно з частиною першою статті 6 Закону № 3262-IV кожен має право повністю або частково відтворювати судові рішення, що проголошені судом прилюдно, у будь-який спосіб, у тому числі через оприлюднення в друкованих виданнях, у засобах масової інформації, створення електронних баз даних судових рішень.

Суд при здійсненні судочинства може використовувати лише текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Єдиного державного реєстру судових рішень (частина третя статті 6 Закону № 3262-IV).

Колегією суддів встановлено, що постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 13 березня 2019 року касаційну скаргу ПАТ “Банк Форум” задоволено. Рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 07 грудня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 31 липня 2017 року скасовано. У задоволенні позову ОСОБА_1 до ПАТ “Банк Форум” про визнання недійсним договору іпотеки відмовлено. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 13 березня 2019 року міститься
у Єдиному державному реєстрі судових рішень за № 80622588.

Ураховуючи той факт, що Верховний Суд відмовив у задоволенні позову ОСОБА_1  до ПАТ “Банк Форум”, треті особи: орган опіки та піклування виконавчого комітету Дніпропетровської районної ради Дніпропетровської області,  ОСОБА_3 , приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Верба В.М., про визнання правочину недійсним (справа № 175/4162/14-ц), а отже, висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог ПАТ “Банк Форум”, правонаступником якого є ТОВ “ФК “Інвестохіллс Веста”, про звернення стягнення на предмет іпотеки з наведених вище підстав є помилковим.

Вирішуючи даний спір, переглядаючи справу в межах заявлених вимог та на підставі поданих сторонами доказів, судом апеляційної інстанції встановлено, що 26 березня 2019 року між ПАТ “Банк Форум” та ТОВ “ФК “Веста” укладено договір про відступлення прав вимоги № 0002/19/5, відповідно до якого ТОВ “ФК “Веста” набуло право вимоги за договорами кредиту, в тому числі за договором кредиту № 0421/07/03-Z від 28 грудня 2007 року, укладеним між ПАТ “Банк Форум” та ОСОБА_3 (а.с.94-97 т.2).

Зазначене підтверджується реєстром договорів, права вимоги за якими відступаються, та боржників за такими договорами (а.с.98-100,119-120 т.2).

Також, 26 березня 2019 року між ПАТ “Банк Форум” та ТОВ “ФК “Веста” укладено договір про відступлення прав за договорами іпотеки (Іпотечними договорами), відповідно до якого ТОВ “ФК “Веста” набуло право вимоги за договорами іпотеки, в тому числі за іпотечним договором № 07-1023/07 від 28 грудня 2007 року, укладеним між ПАТ “Банк Форум” та ОСОБА_1 (а.с.101-102 т.2).

Зазначене підтверджується додатком № 1 до договору про відступлення прав за Договорами іпотеки (Іпотечними договорами) від 26 березня 2019 року (а.с.103-106 т.2).

06 серпня 2019 року протоколом № 06/08-2018 загальних зборів учасників ТОВ “ФК “Веста” вирішено перейменувати ТОВ “ФК “Веста” на ТОВ “ФК “Інвестохіллс Веста”, яке стало правонаступником всіх прав та обов`язків Товариства (а.с.111-112 т.2).

Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відступлення права вимоги за змістом означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором.

Згідно статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 березня 2021 року у справі № 906/1174/18 зроблено висновок, що правова природа договору відступлення права вимоги полягає у тому, що у конкретному договірному зобов`язанні первісний кредитор замінюється на нового кредитора, який за відступленою вимогою набуває обсяг прав, визначений договором, у якому виникло таке зобов`язання.

Указані норми права визначають такі ознаки договору відступлення права вимоги: 1) предметом договору є відступлення права вимоги виконання обов`язку у конкретному зобов`язанні; 2) зобов`язання, у якому відступлене право вимоги, може бути як грошовим, так і не грошовим (передача товарів, робіт, послуг тощо); 3) відступлення права вимоги може бути оплатним, а може бути безоплатним; 4) форма договору відступлення права вимоги має відповідати формі договору, у якому виникло відповідне зобов`язання; 5) наслідком договору відступлення права вимоги є заміна кредитора у зобов`язанні.

Згідно правової позиції, викладеної у постановах Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі № 752/8842/14-ц та від 16 жовтня 2018 року у справі № 914/2567/17, відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав. У справах про визнання недійсним договорів про відступлення права вимоги судам необхідно з`ясовувати обсяг та зміст прав, які переходять до нового кредитора, та чи існують ці права на момент переходу.

У постанові Верховного Суду від 04 грудня 2018 року у справі № 31/160 (29/170(6/77-5/100) викладено правову позицію, згідно з якою, оцінюючи обсяг переданих прав, суд враховує загальновизнаний принцип приватного права «nemo plus iuris ad alium transferre potest, quam ipse haberet», який означає, що ніхто не може передати більше прав, ніж має сам.

Дійсність вимоги (суб`єктивного права) означає належність первісному кредитору того чи іншого суб`єктивного права та відсутності законодавчих або договірних заборон (обмежень) на його відступлення (постанова Верховного Суду від 14 червня 2023 року у справі № 755/15965/17).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2022 року у справі № 910/12525/20 зроблено висновок, що відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. За змістом зазначених норм, права кредитора у зобов`язанні переходять до іншої особи (набувача, нового кредитора), якщо договір відступлення права вимоги з такою особою укладений саме кредитором. Отже, якщо такий договір був укладений особою, яка не володіє правом вимоги з будь-яких причин (наприклад, якщо право вимоги було раніше відступлене третій особі або якщо права вимоги не існує взагалі, зокрема у зв`язку з припиненням зобов`язання виконанням), тобто якщо ця особа не є кредитором, то права кредитора в зобов`язанні не переходять до набувача. Разом з тим положення частини першої статті 203 ЦК України прямо встановлюють, що застосовуються саме до змісту правочину (сукупності його умов), а не до його суб`єктного складу. В тому випадку, коли особа відступає право вимоги, яке їй не належить, у правовідносинах відсутній управнений на таке відступлення суб`єкт. За загальним правилом пункту 1 частини першої статті 512, статті 514 ЦК України у цьому разі заміна кредитора у зобов`язанні не відбувається.

У постанові від 18 жовтня 2023 року у справі № 905/306/17 Верховний Суд дійшов висновку, що для підтвердження факту відступлення права вимоги, фінансова компанія як заінтересована сторона повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі. Належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором (постанови Верховного Суду від 29 червня 2021 року у справі № 753/20537/18, від 21 липня 2021 року у справі № 334/6972/17, від 27 вересня 2021 року у справі № 5026/886/2012 тощо).

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до пункту 1 договору про відступлення прав вимоги № 0002/19/5 від 26 березня 2019 року за цим договором в порядку та на умовах, визначених цим договором, банк відступає новому кредитору належні банку, а новий кредитор набуває права вимоги банку до позичальників, заставодавців, іпотекодавців та поручителів, зазначених у додатку № 1, додатку № 1.1, додатку № 1.2 та акті № 1 приймання-передачі документації до цього договору, надалі за текстом - боржники, включаючи права вимоги до правонаступників боржників, спадкоємців боржників або інших осіб, до яких перейшли обов`язки боржників, за кредитними договорами, договорами поруки та договорами іпотеки (іпотечними договорами), з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них, згідно у додатку № 1, додатку № 1.1, додатку № 1.2 та акту № 1 приймання-передачі документації до цього договору. Новий кредитор сплачує банку за права вимоги грошові кошти у сумі та у порядку, визначених цим договором (т.2 а.с.94-97).

Згідно пункту 4 договору про відступлення прав вимоги № 0002/19/5 від 26 березня 2019 року сторони домовились, що за відступлення права вимоги за основними договорами, відповідно до цього договору новий кредитор, до моменту укладення цього договору, сплачує банку грошові кошти у сумі 25 217 433,65 грн., на підставі протоколу електронних торгів № UA-EA-2019-01-31-000076-b від 21 лютого 2019 року, складеного за результатами відкритих торгів (аукціону), загальну сума по протоколу 125 073 805,27 грн., переможцем яких став новий кредитор.

Проте, правонаступником позивача – ТОВ “ФК “Інвестохіллс Веста” не надано доказів на підтвердження оплати за договором про відступлення прав вимог № 0002/19/5 від 26 березня 2019 року.

Крім того, в матеріалах справи відсутній акт приймання-передачі документації, про що зазначено в пункті 1 цього договору.

Також, колегія суддів звертає увагу, що згідно протоколу електронного аукціону                 № UA-EA-2019-01-31-000076-b від 21 лютого 2019 року, переможцем яких став ТОВ “ФК “Веста”, правонаступником якого є ТОВ “ФК “Інвестохіллс Веста”, початкова ціна лоту склала 595 589 548,95 грн., мінімальна ціна лоту – 119 117 907,89 грн., ціна продажу лоту – 125 073 805,27 грн., розмір гарантійного внеску – 29 779 477,45 грн. (т.2 а.с.113-115).

Зі змісту вказаного протоколу електронного аукціону неможливо встановити чи увійшли до складу лоту права вимоги за договором кредиту № 0421/07/03-Z від 28 грудня 2007 року, укладеним між ПАТ “Банк Форум” та ОСОБА_3 та за іпотечним договором № 07-1023/07 від 28 грудня 2007 року, укладеним між ПАТ “Банк Форум” та ОСОБА_1 .

За правилами частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
В силу вимог частини шостої статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, колегія суддів вважає, що ТОВ “ФК “Інвестохіллс Веста” не було набуто у передбачений законом спосіб право вимоги за іпотечним договором № 07-1023/07 від 28 грудня 2007 року, укладеним між ПАТ “Банк Форум” та ОСОБА_1 .

Враховуючи недоведеність заявником перерахування суми фінансування на рахунок клієнта за відступлені права вимоги, суд позбавлений правової можливості зробити висновок щодо переходу права вимоги до заінтересованої особи.
Згідно сталої практики Верховного Суду доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором.

В суді апеляційної інстанції представник позивача ТОВ “ФК “Інвестохіллс Веста” – Арсемікова І.В., яка приймала участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, на неодноразове запитання суду про можливість надання додаткових доказів, пояснила, що докази правомірності переходу права вимоги від одного кредитора до іншого були раніше долучені до заяви про заміну сторони позивача, необхідності подання до суду інших доказів (чека, квитанції, платіжні доручення тощо) немає.

Отже, враховуючи принцип диспозитивності, встановивши, що правонаступником позивача – ТОВ “ФК “Інвестохіллс Веста” не надано суду доказів на підтвердження оплати за договором про відступлення прав вимог № 0002/19/5 від 26 березня 2019 року, колегія суддів приходить до висновку про те, що відсутність доказів на підтвердження обставин здійснення повної оплати за договором відступлення на час або після його укладення, тобто доказів, які б підтверджували належність виконання заявником своїх зобов`язань за договором, є самостійною та достатньою підставою для відмови у задоволенні позову у цій справі, з огляду на положення пункту 4 договору відступлення прав вимоги № 0002/19/5 від 26 березня 2019 року.

Основною засадою (принципом) цивільного судочинства є, зокрема, диспозитивність (пункт 5 частини третьої статті 2 ЦПК України).
Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом (частина друга статті 12 ЦПК України).
Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша статті 13 ЦПК України).
У цивільному судочинстві діє принцип диспозитивності, який покладає на суд обов`язок вирішувати лише ті питання, про вирішення яких його просять сторони у справі (учасники спірних правовідносин), та позбавляє можливості ініціювати судове провадження. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Формування змісту та обсягу позовних вимог є диспозитивним правом позивача.
Отже, кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, а також предмет та підстави позову, тягар доказування лежить на сторонах спору, а суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів. Таким чином, суд не може вийти за межі позовних вимог та в порушення принципу диспозитивності самостійно обирати правову підставу та предмет позову (див. постанову Верховного Суду в складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 02 червня 2022 року у справі № 602/1455/20 (провадження № 61-475св22)).
Відсутність (недоведеність) порушеного або оспорюваного права позивача є підставою для ухвалення рішення про відмову у задоволенні позову, незалежно від інших встановлених судом обставин (постанова Верховного Суду від 29 червня 2021 року у справі № 916/2040/20).
За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що оскільки ТОВ “ФК “Інвестохіллс Веста” не доведено факт порушення його прав щодо звернення стягнення на предмет іпотеки, суд позбавлений можливості впевнитись у законності права вимоги правонаступника позивача до відповідача, що є підставою для відмови в задоволенні позовних вимог з цих підстав.
Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення (пункт 2 частини першої статті 374 ЦПК України).
Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права (пункт 4 частини першої статті 376 ЦПК України).
Згідно з частиною другою статті 376 ЦПК України неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.
Частиною четвертою статті 376 ЦПК України визначено, що зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин.
Ураховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, але помилився щодо мотивів такої відмови. А тому апеляційну скаргу слід задовольнити частково, виклавши мотивувальну частину заочного рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 12 грудня 2017 року в редакції цієї постанови. В іншій частині оскаржуване судове рішення слід залишити без змін.
Керуючись ст. 259,268,374,376,381-384 ЦПК України, колегія суддів, –

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства “Банк Форум”, правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю “Фінансова компанія “Інвестохіллс Веста” – задовольнити частково.
Заочне рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 12 грудня 2017 року – змінити, виклавши його мотивувальну частину в редакції цієї постанови.
В іншій частині заочне рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 12 грудня 2017 року – залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду з дня складання повного судового рішення.

Головуючий О.В. Свистунова

Судді: Т.П. Красвітна

І.А. Єлізаренко