ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2024 р. 	Справа № 440/5773/24	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: П`янової Я.В.,
Суддів: Присяжнюк О.В. ,  Русанової В.Б. ,
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 12.06.2024, головуючий суддя І інстанції: Н.І. Слободянюк, м. Полтава, повний текст складено 12.06.24  у справі № 440/5773/24
за позовом    ОСОБА_1  
до    Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області                   
про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі за текстом також - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (далі за текстом також - відповідач), в якому просив: 
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо переведення ОСОБА_1 з 01 квітня 2024 року з пенсії по інвалідності відповідно до Закону України від 09 квітня 1992 року № 2262-ХІІ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" на пенсію по інвалідності відповідно до Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування";
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області поновити з 01 січня 2024 року нарахування та виплату ОСОБА_1 пенсії по інвалідності відповідно до Закону України від 09 квітня 1992 року № 2262-ХІІ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" та здійснити відповідний перерахунок пенсії з урахуванням виплачених сум /а.с. 1, 2/.
Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 12 червня 2024 року адміністративний позов задоволено. 
Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо переведення ОСОБА_1 з 01 квітня 2024 року з пенсії по інвалідності відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09 квітня 1992 року № 2262-ХІІ на пенсію по інвалідності відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09 липня 2003 року № 1058-IV.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області поновити з 01 січня 2024 року нарахування та виплату ОСОБА_1 пенсії по інвалідності відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09 квітня 1992 року № 2262-ХІІ з урахуванням виплачених сум.
Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нову постанову, якою у задоволенні  позовних вимог відмовити в повному обсязі.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги посилається на те, що судове рішення ухвалено з порушенням норм матеріального права, з висновками, які не відповідають обставинам справи. Наводить обставини справи, зазначає про їх неврахування судом першої інстанції.
Позивач правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.
Відповідно до пункту третього частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі також - КАС України) суд  апеляційної  інстанції  розглядає справу  в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Колегія суддів, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного розгляду, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні ПФУ в Полтавській області та з 03 січня 2020 року отримував пенсію за віком, призначену відповідно до відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" як учаснику бойових дій /а.с. 23/.
ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області із заявою за призначенням / перерахунком пенсії від 24 червня 2021 року /а.с. 44, 45/.
Головним управлінням Пенсійного фонду України в Миколаївській області за принципом екстериторіальності /а.с. 46-48/ розглянуто заяву за призначенням / перерахунком пенсії від 24 червня 2021 року та прийнято рішення /а.с. 59/, згідно з яким ОСОБА_1 з 24 червня 2021 року здійснено перерахунок пенсії по інвалідності (за звс) згідно Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".
Відповідно до протоколу про перерахунок пенсії /а.с. 64/ ОСОБА_1 здійснено перерахунок пенсії, вид перерахунку: перехід з виду на вид, та з 01 квітня 2024 року йому призначено пенсію по інвалідності згідно Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області із заявою від 19 квітня 2024 року /а.с. 65/, в якій просив надати роз`яснення, на якій підставі зменшено розмір його пенсії.
Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області №9425-8340/М-02/8-1600/24 від 01 травня 2024 року /а.с. 66/ ОСОБА_1 на його звернення від 19 квітня 2024 року повідомлено, що пенсійне забезпечення осіб, які мають право на пенсії нарівні з офіцерським складом, військовослужбовцями надстрокової служби та військової служби за контрактом і членами їх сімей здійснюється відповідно до Закону України від 09 квітня 1992 року №2262-ХІІ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (далі - Закон №2262-ХІІ). Військовослужбовці, особи, які мають право на пенсію за цим Законом, які стали особами з інвалідністю за умов, передбачених цим Законом, набувають право на пенсію по інвалідності. Він перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Полтавській області з 03 січня 2020 року. Вперше було призначено пенсію за віком згідно із Законом України від 09 липня 2003 року № 1058-ІУ "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон №1058-ІV) як учаснику бойових дій. З 14 травня 2021 року в особову справу внесено дані про інвалідність II групи внаслідок каліцтва/поранення, отриманого під час захисту Батьківщини (виписка із акту огляду МСЕК до довідки серії 12ААВ №110030 від 25 травня 2021 року). З 21 червня 2021 року його переведено на пенсію по інвалідності відповідно до Закону № 2262-ХІІ з урахуванням посвідчення інваліда війни серії НОМЕР_1 від 14 червня 2021 року. За наслідками проведеної Головним управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області перевірки правильності встановлення розміру та виду пенсії, переглянуто його право на пенсію по інвалідності згідно із Законом № 2262-ХІІ як особі, яка проходила військову службу за контрактом, та з 01 квітня 2024 року переведено на пенсію по інвалідності відповідно до Закону №1058-ІV. З 01 квітня 2024 року розмір пенсійної виплати становить 12396,00 грн, з них: 3326,34 грн - розмір пенсії по інвалідності II групи (середня заробітна плата в Україні, з якої сплачені страхові внески за 2014-2016 роки (з урахуванням індексації) 7994,47 грн * індивідуальний коефіцієнт заробітної плати 1,52830 * коефіцієнт стажу 0,30250) * 90%; 831,58 грн - збільшення згідно з пунктом 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 28 грудня 2011 року № 1381 "Про підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення" (3326,34 грн * 25%); 944,40 грн - підвищення особам з інвалідністю внаслідок війни II групи (прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність 2361 грн * 40%); 50,00 грн - цільова грошова допомога на прожиття, передбачена особам з інвалідністю внаслідок війни II групи Законом України від 16 березня 2004 року № 1603 "Про поліпшення матеріального становища учасників бойових дій та осіб з інвалідністю внаслідок війни"; 7243,68 грн - державна адресна допомога особі з інвалідністю внаслідок війни II групи (до 12396,00 грн) згідно з пунктом 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 28 липня 2010 року № 656 "Про встановлення щомісячної державної адресної допомоги до пенсії особам з інвалідністю внаслідок війни та учасникам бойових дій" (зі змінами). З приводу визначення права на призначення пенсії по інвалідності згідно Закону № 2262-ХІІ йому необхідно звернутись до уповноваженого органу, в якому він проходив військову службу.
Не погодившись із діями відповідача щодо переведення з 01 квітня 2024 року з пенсії по інвалідності відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09 квітня 1992 року №2262-ХІІ на пенсію по інвалідності відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09 липня 2003 року № 1058-IV, позивач звернувся до суду з позовом у цій справі.
Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку, що дії відповідача щодо здійснення перевірки правильності встановлення розміру та виду пенсії позивача є протиправними, оскільки відповідач не наділений відповідними повноваженнями, а відтак і дії відповідача щодо переведення позивача з 01 квітня 2024 року з пенсії по інвалідності відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09 квітня 1992 року №2262-ХІІ на пенсію по інвалідності відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09 липня 2003 року № 1058-IV за відсутності його заяви та правових підстав для автоматичного переведення є протиправними.
Перевіривши обраний позивачем спосіб відновлення порушеного права позивача, суд першої інстанції зобов`язав відповідача поновити позивачу з 01 січня 2024 року нарахування та виплату пенсії по інвалідності відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09 квітня 1992 року №2262-ХІІ з урахуванням виплачених сум.
Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції, оскільки вони знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи, з огляду на таке.
Частиною другою статті 19 Конституції Україні передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Частиною першою статті 9 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" /далі - Закон № 1058-ІV/ встановлено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.
Статтею 10 Закону № 1058-ІV передбачено, що особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.
Згідно з частиною першою статті 44 Закону № 1058-ІV призначення (перерахунок) пенсії здійснюється за зверненням особи або автоматично (без звернення особи) у випадках, передбачених цим Законом.
Частиною третьою статті 45 Закону № 1058-ІV визначено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.
Відповідно положень пункту 1.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України 25 листопада 2005 року за № 22-1 (у редакції Постанови правління Пенсійного фонду України від 07 липня 2014 року № 13-1), зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846 №22-1, /надалі - Порядок №22-1 (у відповідній редакції)/, зокрема, встановлено, що заява про призначення, перерахунок пенсії, поновлення, переведення з одного виду пенсії на інший (Заява про призначення/перерахунок пенсії - додаток 1) подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України (далі - орган, що призначає пенсію).
Згідно з пунктом 1.8 Порядку № 22-1 днем звернення за перерахунком пенсії, переведенням з одного виду пенсії на інший, поновленням виплати пенсії, вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, заяви з усіма необхідними документами (у разі подання заяви через вебпортал або засобами Порталу Дія - дата реєстрації заяви зі сканованими копіями документів, які відповідають оригіналам документів та придатні для сприйняття їх змісту (мають містити чітке зображення повного складу тексту документа та його реквізитів).
Пунктом 4.1 Порядку № 22-1 визначено, що заяви, які подаються особами відповідно до цього Порядку, реєструються в електронному журналі звернень органу, що призначає пенсію. Заяви, зокрема, про перерахунок пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший приймаються органом, що призначає пенсію, за наявності в особи всіх необхідних документів.
Також згідно з положеннями пунктів 3, 4 та 11 розділу І Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 30 січня 2007 року № 3-1 (у редакції Постанови правління Пенсійного фонду України від 02 березня 2023 року №10-1), зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 15 лютого 2007 року за № 135/13402 / надалі - Порядок №3-1 (у відповідній редакції)/, заява про перерахунок, поновлення пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший (заява про призначення/перерахунок пенсії (додаток 1 до цього Порядку)), подається заявником до органу, що призначає пенсію.
Заява, зокрема, про призначення пенсії в разі втрати годувальника за померлого годувальника, який отримував пенсію відповідно до Закону, перерахунок пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший, може подаватись заявником разом зі сканованими копіями документів, які відповідають оригіналам документів та придатні для сприйняття їх змісту (мають містити чітке зображення повного складу тексту документа та його реквізитів), через вебпортал електронних послуг Пенсійного фонду України (далі - вебпортал) або засобами Єдиного державного вебпорталу електронних послуг (далі - Портал Дія) з використанням кваліфікованого електронного підпису, що базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису, відповідно до Положення про організацію прийому та обслуговування осіб, які звертаються до органів Пенсійного фонду України, затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 30 липня 2015 року № 13-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18 серпня 2015 року за №991/27436.
Днем звернення, зокрема, за перерахунком, поновленням пенсії, переведенням з одного виду пенсії на інший, вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, заяви з усіма необхідними документами (у разі подання заяви через вебпортал або засобами Порталу Дія - дата реєстрації заяви зі сканованими копіями документів, які відповідають оригіналам документів та придатні для сприйняття їх змісту (мають містити чітке зображення повного складу тексту документа та його реквізитів)).
Згідно з положеннями підпункту 3 пункту 5 розділу IV Порядок № 3-1 рішення за результатами розгляду заяви про призначення, поновлення, переведення з одного виду пенсії на інший приймається з урахуванням: поновлення пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви з усіма необхідними документами (переведення вперше на пенсію по інвалідності - у строк, передбачений пунктом "е" статті 50 Закону).
Пунктом 6 розділу IV Порядок №3-1 передбачено, що рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів приймається органом, що призначає пенсію за місцем фактичного проживання особи, не пізніше 10 днів з дня надходження заяви. Рішення за результатами розгляду заяви засвідчується підписом керівника органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в пенсійній справі.
Системний аналіз наведених норм свідчить про те, що порядок переведення з одного виду пенсії на інший передбачає подання заяви пенсіонера, за результатами розгляду якої органом Пенсійного фонду України приймається відповідне рішення.
Судом установлено, що з 03 січня 2020 року позивачу призначено пенсію за віком відповідно до відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" як учаснику бойових дій.
В подальшому на підставі заяви позивача від 24 червня 2021 року рішенням Головного управлінням Пенсійного фонду України в Миколаївській області позивачу з 24 червня 2021 року здійснено перерахунок пенсії по інвалідності (за звс) згідно Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".
Рішення Головного управлінням Пенсійного фонду України в Миколаївській області про проведення такого перерахунку та переведення позивача з 24 червня 2021 року з пенсії за віком згідно із Законом № 1058-IV на пенсію по інвалідності згідно Закону від 09 квітня 1992 року № 2262-ХІІ не є предметом спору у цій справі.
Натомість спірним у цій справі є дії відповідача щодо переведення позивача з 01 квітня 2024 року з пенсії по інвалідності відповідно до Закону України від 09 квітня 1992 року №2262-ХІІ на пенсію по інвалідності відповідно до Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-IV.
Проте, за матеріалами справи позивач до органів Пенсійного фонду України заяву про переведення його з 01 квітня 2024 року з пенсії по інвалідності відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09 квітня 1992 року №2262-ХІІ на пенсію по інвалідності відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09 липня 2003 року № 1058-IV не подавав та, відповідно, у відповідача не виникло правових підстав для прийняття рішення про переведення його з одного виду пенсії на інший.
Колегія суддів ураховує, що пунктом 4-7 розділ XV Закону № 1058-ІV передбачено, що особам, пенсії / щомісячне довічне грошове утримання яким призначені відповідно до законів України "Про Кабінет Міністрів України", "Про державну службу", "Про Національний банк України", "Про дипломатичну службу", "Про службу в органах місцевого самоврядування", "Про прокуратуру", "Про статус народного депутата України", "Про судоустрій і статус суддів", "Про судову експертизу", "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", "Про наукову і науково-технічну діяльність", "Про державну підтримку медіа та соціальний захист журналістів", Митного кодексу України, Податкового кодексу України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України, розмір яких з урахуванням перерахунку, передбаченого пунктом 43 цього розділу, розрахований за нормами цього Закону, буде більший, проводиться автоматичне, без їхнього звернення, переведення пенсії на умовах, передбачених цим Законом, за матеріалами пенсійних справ.
Особи, пенсію яким переведено на пенсію на умовах цього Закону, у будь-який час можуть звернутися до органів Пенсійного фонду для переведення на пенсію / щомісячне довічне грошове утримання за нормами законів України "Про Кабінет Міністрів України", "Про державну службу", "Про Національний банк України", "Про дипломатичну службу", "Про службу в органах місцевого самоврядування", "Про прокуратуру", "Про статус народного депутата України", "Про судоустрій і статус суддів", "Про судову експертизу", "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", "Про наукову і науково-технічну діяльність", "Про державну підтримку медіа та соціальний захист журналістів", Митного кодексу України, Податкового кодексу України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України із встановленням розміру пенсії, отримуваного до такого переведення, з 1 числа місяця, що настає за місяцем, у якому надійшла така заява.
Разом з тим станом на 01 квітня 2024 року позивач отримував пенсію по інвалідності відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" та вказаний Закон відсутній у переліку нормативних актів, визначеному пунктом 4-7 розділ XV Закону №1058-ІV, а відтак висновок суду першої інстанції про те, що у відповідача відсутні правові підстави для автоматичного переведення позивача (без його звернення) згідно з пунктом 4-7 розділу XV Закону №1058-ІV, є обґрунтованим і законним.
Крім того, частиною першою статті 5 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" визначено, що особам, звільненим з військової служби, іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей може призначатися (за їх бажанням) пенсія на умовах і в порядку, передбачених Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Також згідно зі статтею 2 цього Закону військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом пенсії по інвалідності, а членам їх сімей пенсії в разі втрати годувальника призначаються незалежно від тривалості служби.
У відзиві на адміністративний позов та в апеляційній скарзі відповідач зазначає, що за наслідками проведеної Головним управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області перевірки правильності встановлення розміру та виду пенсії, переглянуто право позивача на пенсію по інвалідності згідно Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" як особі, яка проходила службі за контрактом, та з 01 квітня 2024 року позивача переведено на пенсію по інвалідності відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Стосовно наведеного доводу відповідача колегія суддів зазначає таке.
Згідно з пунктом 1 та 7 Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 23 липня 2014 року № 280, Пенсійний фонд України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, що реалізує державну політику з питань пенсійного забезпечення та ведення обліку осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню. Пенсійний фонд України здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи.
Положенням про Пенсійний фонд України, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 23 липня 2014 року № 280, та Положенням про управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, затвердженим Наказом Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 15 жовтня 2020 року №778, визначено повноваження органів Пенсійного фонду України, зокрема і Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, до яких не включено повноваження щодо здійснення перевірки правильності встановлення розміру та виду пенсії, які вже були призначені пенсіонеру.
Натомість, згідно з частиною другою статтею 103 Закону №1058-ІV державне регулювання та нагляд у порядку, передбаченому законодавством, здійснюють, зокрема, за дотриманням норм цього Закону щодо призначення (перерахунку) і виплати пенсій у солідарній системі та щодо взаємодії Пенсійного фонду з фондами загальнообов`язкового державного соціального страхування - центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, і його структурні підрозділи з питань соціального захисту населення районних, районних у містах Києві та Севастополі державних адміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі їх створення) рад.
Порядок здійснення нагляду за додержанням вимог законодавства під час призначення (перерахунку) та виплати пенсій органами Пенсійного фонду України затверджено Наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 10 січня 2007 року № 4, Постановою правління Пенсійного фонду України від 10 січня 2007 року № 1-1, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 24 січня 2007 року за № 57/13324 /далі - Порядок №4/, який визначає механізм організації та здійснення нагляду структурними підрозділами органів праці та соціального захисту населення, на які покладені функції здійснення нагляду за додержанням вимог законодавства під час призначення (перерахунку) і виплати пенсій органами Пенсійного фонду України (далі - нагляд).
Відповідно до пункту 1.3 Порядку № 4 нагляд здійснюється за напрямками: а) правильність та своєчасність призначення (перерахунку) пенсій; б) правильність та своєчасність нарахування, виплати та припинення виплати пенсій.
Згідно з пунктом 2.1 Порядку № 4 нагляд за правильністю та своєчасністю призначення (перерахунку) пенсій здійснюється шляхом перевірок матеріалів пенсійних справ, щодо яких органами Пенсійного фонду України прийнято рішення про призначення (перерахунок) або відмову в призначенні (перерахунку) пенсій та відстрочку часу призначення пенсії відповідно до законів, згідно з якими органами Пенсійного фонду України призначаються (перераховуються) пенсії.
У ході здійснення нагляду перевіряється відповідність прийнятого рішення про призначення (перерахунок), відмову в призначенні (перерахунку) пенсії та відстрочку часу призначення пенсії законодавчим та нормативно-правовим актам, дотримання установленого законодавством порядку оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій.
Перевірці підлягають матеріали пенсійних справ, зареєстровані в журналах (форми N 10, N 3), за якими прийнято рішення про призначення (перерахунок) пенсії в місяцях, що передують місяцю, у якому здійснюються перевірки.
Пунктом 2.2 Порядку № 4 передбачено, що перевірці підлягають особові рахунки та інші документи, за якими було здійснено виплату пенсії в місяцях, що передують місяцю, у якому здійснюються перевірки.
У ході здійснення нагляду за правильністю та своєчасністю нарахування, виплати та припинення виплати пенсії провадяться: а) перевірка правильності нарахування та складання документів для виплати пенсій через підприємства, установи, організації, що здійснюють виплату і доставку пенсій; б) перевірка виплати пенсій за разовими дорученнями при зміні місця проживання, виїзді на постійне місце проживання за кордон та в інших випадках; в) перевірка правильності виплати пенсій особам, які перебувають на повному державному утриманні; г) перевірка правильності проведення відрахувань з пенсій та утримання надміру виплачених сум пенсій; ґ) перевірка правильності виплати допомоги на поховання та виплати недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера; д) перевірка правильності здійснення індексації пенсії.
Отже, наявні підстави стверджувати, що дії відповідача щодо здійснення перевірки правильності встановлення розміру та виду пенсії позивача є протиправними, оскільки відповідач не наділений відповідними повноваженнями, а відтак і дії відповідача щодо переведення позивача з 01 квітня 2024 року з пенсії по інвалідності відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09 квітня 1992 року №2262-ХІІ на пенсію по інвалідності відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09 липня 2003 року № 1058-IV за відсутності його заяви та правових підстав для автоматичного переведення є протиправними.
Колегія суддів наголошує, що відповідно до статті 2 КАС України метою адміністративного судочинства є ефективний захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Ця мета перекликається зі статтею 13 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Відповідно до неї кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Європейський суд з прав людини у своїх численних рішеннях сформував сталу практику оцінки ефективності засобу юридичного захисту. Засіб юридичного захисту, якого вимагає стаття 13, має бути «ефективним» як з практичної, так і з правової точки зору, тобто таким, що запобігає стверджуваному порушенню чи його повторенню в подальшому, або забезпечує адекватне відшкодування за те чи інше порушення, яке вже відбулося. Навіть якщо якийсь окремий засіб юридичного захисту сам по собі не задовольняє вимоги статті 13, задоволення її вимог може забезпечуватися за допомогою сукупності засобів юридичного захисту, передбачених національним законодавством (рішення у справі «Юрій Миколайович Іванов проти України", №40450/04, пункт 64).
Засіб юридичного захисту має бути «ефективним» в теорії права та на практиці, зокрема, в тому сенсі, що можливість його використання не може бути невиправдано ускладнена діями або бездіяльністю органів влади держави-відповідача (рішення у справі «Аксой проти Туреччини» (Aksoy v. Turkey), №21987/93, пункт 95).
При оцінці ефективності необхідно враховувати не тільки формальні засоби правового захисту, а й загальний правовий і політичний контекст, в якому вони діють, й особисті обставини заявника (рішення у справі «Джорджевич проти Хорватії» (Djordjevic v Croatia), № 41526/10, пункт 101; рішення у справі «Ван Остервійк проти Бельгії» (Van Oosterwijck v Belgium), №7654/76 пункти 36-40). Отже, ефективність засобу захисту оцінюється не абстрактно, а з урахуванням обставин конкретної справи та ситуації, в якій опинився позивач після порушення.
Відповідно до частини першої статті 124 Конституції України правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. При цьому за своєю суттю правосуддя визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац 10 пункту 9 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року №3-рп/2003).
Питання ефективності правового захисту аналізувалося у рішеннях українських судів. Зокрема, у постанові від 16 вересня 2015 року у справі №21-1465а15 Верховний Суд України дійшов висновку, що рішення суду, у випадку задоволення позову, має бути таким, яке б гарантувало дотримання і захист прав, свобод, інтересів позивача від порушень з боку відповідача, забезпечувало його виконання та унеможливлювало необхідність наступних звернень до суду. Спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.
Верховний Суд у своїй практиці неодноразово посилався на те, що «ефективний засіб правового захисту» повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату. Винесення рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації - не відповідає положенням Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Постанова Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі №705/552/15-а, постанови Верховного Суду від 18 квітня 2018 року у справі №826/14016/16, від 11 лютого 2019 року у справі №2а-204/12).
Враховуючи наведене колегія суддів погоджується із судом першої інстанції, що порушеному праву позивача кореспондує обов`язок відповідача прийняти законне рішення, і єдиним правильним, за даних обставин, способом захисту порушеного права позивача, є зобов`язання відповідача поновити позивачу з 01 січня 2024 року нарахування та виплату пенсії по інвалідності відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09 квітня 1992 року №2262-ХІІ з урахуванням виплачених сум.
Доводи та аргументи апеляційної скарги не спростовують висновків судів першої інстанції і свідчать про незгоду відповідача із правовою оцінкою суду першої інстанції обставин справи.
Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Згідно зі статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення із додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому оскаржуване рішення слід залишити без змін.
Зважаючи на результати апеляційного розгляду оскарженого судового рішення та положення статті 139 КАС України, у справі відсутні підстави для розподілу судових витрат. 
Керуючись статтями 139, 242, 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області  залишити без задоволення.
Рішення  Полтавського окружного адміністративного суду від 12.06.2024 у справі № 440/5773/24  залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 		Я.В. П`янова 	
Судді	   	О.В. Присяжнюк    В.Б. Русанова