Справа № 464/6600/24                                Головуючий у 1 інстанції: Сабара Л.В. 
Провадження № 33/811/1695/24                                Доповідач: Партика І. В. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2024 року Львівський апеляційний суд у складі: судді Партики І.В., за участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові, апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Сихівського районного суду м. Львова від 1 листопада 2024 року щодо ОСОБА_1 , 
встановив:
       цією постановою, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, і накладено на нього стягнення, у виді позбавлення права керування транспортним засобом на строк шість місяців.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 605 грн. 60 коп.
       Місцевим судом встановлено, що ОСОБА_1 , 14 вересня 2024 року, о 20.29 год. на вул. Максимовича, 4, у м. Львові, керуючи транспортним засобом марки «Volkswagen», р.н. НОМЕР_1 , під час руху не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, не вибрав безпечної швидкості руху, внаслідок чого здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_2 , завдавши пішоходу легкі тілесні ушкодження, а транспортному засобу механічних пошкоджень з матеріальними збитками, чим порушив вимоги п. 2.3Б, 12.1 Правил дорожнього руху України.
       Не погоджуючись з даною постановою ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, в якій просить, змінити постанову місцевого суду, застосувати покарання у вигляді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів громадян.
В доводах апеляційної скарги зазначає, що його транспортному засобу не завдано технічних пошкоджень, дані які б вказували, що було завдано пошкодження іншому майну – відсутні, що підтверджується фототаблицею.
Зазначає, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права, не враховано його щире каяття та відшкодування шкоди потерпілій, яку вона понесла у зв`язку із ДТП, вину визнав та в скоєному щиро розкаявся.
Звертає увагу, що рапорт працівника поліції є неналежним доказом, оскільки в ньому зазначено недостовірні дані, а відеозаписи з камер спостереження не були долучені до матеріалів справи.
Наголошує, що 14 вересня 2024 року дорожнє полотно було мокрим, оскільки падав дощ, перед пішохідним переходом стояв інший автомобіль, який частково перегороджував перехід, у зв`язку із чим він не побачив завчасно пішохода. 
Заслухавши виступ особи, яка притягується до адміністративної відповідальності на підтримку доводів апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що подана апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи із наступного.
Згідно з вимогами ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису та інше, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
При цьому, з урахуванням вимог ст. 252 КУпАП, докази повинні оцінюватися за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.
Відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 124 КУпАП України, передбачено відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, та тягне за собою накладення штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року.
Пунктом 2.3 б ПДРУ України, передбачено для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.
Згідно із п. 12. 1 ПДР України передбачено, що під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен враховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.
Всупереч тверджень апелянта ці вимоги закону судом першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 були дотримані, а висновок суду про доведеність винуватості останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, за обставин, викладених у протоколі та постанові, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується зібраними по справі доказами у їх сукупності, яким суд першої інстанції дав належну правову оцінку і навів у постанові, зокрема даними, що містяться у:
- протоколі про адміністративне правопорушення серії АБА №112222 від 24 вересня 2024 року (а.с. 1), з якого встановлено, що ОСОБА_1 , під час руху не був уважний, не стежив за дорожньою обстановкою, не вибрав безпечної швидкості руху, внаслідок чого здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_2 , завдав їй легких тілесних ушкоджень, а транспортному засобу механічних пошкоджень з матеріальними збитками;
- рапортом слідчого ВРЗ у СТ СВ ЛРУП №2 ГУ НП у Львівській області Романа Біляка (а.с. 6), з якого встановлено, що пішоходу ОСОБА_2 завдано ушкодження, які відносяться до легких тілесних ушкоджень;
- протоколом огляду місця ДТП (а.с. 7), з якого вбачається, що подія мала місце на пішохідному переході, покриття дороги було вологе, освітлене;
- інформації зі схеми місця ДТП (а.с. 11), на якій відображено місце події, та розміщення транспортного засобу, дорожня обстановка, з якою водії ознайомилися та погодилися;
- фото таблицею (а.с. 12-14) на якій зображено місце події, розташування транспортного засобу;
- письмовими поясненнями ОСОБА_1 (а.с. 15), з яких вбачається, що він здійснив наїзд на пішохода, після чого він викликав швидку медичну допомогу, запропонував їй допомогу.
Доводи апелянта, що його транспортному засобу не завдано технічних пошкоджень, дані які б вказували, що було завдано пошкодження іншому майну відсутні, апеляційний суд розцінює критично, оскільки було завдано шкоду потерпілій ОСОБА_2 , а саме легкі тілесні ушкодження.
Аргументи апелянта, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права, не враховано його щире каяття та відшкодування шкоди потерпілій, яку вона понесла у зв`язку із ДТП, не заслуговують на увагу апеляційного суду, оскільки апелянтом не надано жодних даних, які б вказували, що він відшкодував завдану шкоду потерпілій та щиро розкаявся.
Щире каяття – це не формальна вказівка на визнання свої вини, а відповідне ставлення до скоєного, яке передбачає належну критичну оцінку винним своєї протиправної поведінки, її осуд та бажання залагодити провину, що має підтверджуватися конкретними діями, спрямованими на виправлення зумовленої правопорушенням ситуації. Факт щирого каяття особи у вчиненні адміністративного правопорушення повинен знайти своє відображення у матеріалах справи.
Твердження апелянта, що рапорт працівника поліції є неналежним доказом, не заслуговують на увагу апеляційного суду, оскільки мають формальний характер та не спростовують вини водія ОСОБА_1 .
Покликання апелянта на те, що 14 вересня 2024 року дорожнє полотно було мокрим, оскільки падав дощ, перед пішохідним переходом стояв інший автомобіль, який частково перегороджував перехід, у зв`язку із чим він не побачив пішохода, не заслуговують на увагу апеляційного суду, оскільки для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну.
В апеляційній скарзі не наведено доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції. 
При апеляційному перегляді, не встановлено порушень судом першої інстанції вимог ст. ст. 279, 280 КУпАП, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність, відповідно до положень ст. 252 КУпАП, а усі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд першої інстанції з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував дії ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП.
Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови, апеляційним переглядом не встановлено.
Отже, доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 є необґрунтованими, у зв`язку з чим його апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, як безпідставну, а постанову суду першої інстанції без змін.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -
постановив:
постанову Сихівського районного суду м. Львова  від  1 листопада 2024 року, про притягнення  ОСОБА_1   до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП залишити без змін, а його апеляційну скаргу - без задоволення.
Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                   Партика І.В.